74 



SCHOUG anser den for en Relikt fra sin „Altaifiora", d. e. de 

 formentlig i en tør og varm postglacial Tid indvandrede Arter 

 (BN. 1880, 1893). GUNN. ANDERSSON hævder, at den maa være 

 forvildet fra en Have, og oplyser at den har været dyrket ved 

 Helsingborg, i Københavns Botaniske Have og i mellemeuropæiske 

 Haver (BN. 1892). Dette synes naturligst*). 



Man finder den Mening udtalt, at naar en Art ikke sætter 

 modne Frø i en Egn, taler dette for, at den er en Relikt, 

 f. Eks. Vedbend og Jumms ohtusifiorns paa Gotland (JOHANSSON, 

 '*'' S. 89), eller Revling paa Spitzbergen. Men der er jo mange 

 Arter, der ikke sætte moden Frugt paa deres Udbrednings 

 Grænser; hvis Frø maaske stadig føres ud over denne og paa 

 enkelte gunstige Steder spire og frembringe nye Planter, der 

 holde sig ad vegetativ Vej (Vv^arming, '-'' S. 203). Blytt nævner 

 mange Arter, der ved deres øverste Højdegrænser i Norge ikke 

 blomstre eller sætte Frugt; saadanne kunne ikke af den Grund 

 kaldes Relikter**). 



SERNANDER siger (^o, S. 396) : „i stort sedt kan man saga, 

 att relikterna forekomma i slutna formationer eller gamla kolonier 

 af bestandig natur, nykomlingarne i nybildade kolonier ocli unga 

 formationer". Dette er vistnok rigtigt, men hvordan skal man 

 sikkert kunne kende gamle og unge Samfund fra hverandre? 

 Det vil tale en Del for, at man har med Relikter at gøre, hvis 

 der paa samme Plads vokser flere Arter, som alle maa formodes 

 at være Relikter. (Om BLYTTS klimatiske Relikt- Grupper taltes 

 ovenfor, S. 61). 



Der bør fordres en hel Række samstemmende Kends- 

 gerninger som Støtte for, at en Plante eller et Samfund maa 

 opfattes som relikt, d. e. har vokset der, hvor den nu findes, fra for 

 den Tid Naturforholdene forandredes til Skade for Arten. Man 

 maa være meget varsom i sine Slutninger, saa længe man ikke 



*) Areschoug skriver, at den snart efter Opdagelsen udsattes for „ett 



formligt utrotningskrig" af plantepresscnde Skoledrenge o. a. 

 **) Af Spitzbergens Karplanter sætte de •■^/4 ikke Frugt (Nathorst 32, g. 04). 

 Til dem hører Revling. Først da Gunn. Andersson fandt dens Frø i 

 Spitzbergeiis Moser, fik man Grund til at betragte den som Relikt fra en 

 varmere Tid. 



