76 



(3 Mil vest for Vejle) og angives af NYGAARD at være ret al- 

 mindelig i Hederne fra Holstebro ind over Vind og Vinding, 

 samt at være i Tiltagende der. Den synes saaledes at være 

 over hele Nørrejylland*). 



Efter dens Udbredning kan den ingenlunde kaldes nogen 

 arktisk Art (skønt Blytt regner den til det arktiske Element). 



De 5 andre ere sikkert arktiske og subarktiske Arter, men 

 at de bør betragtes som meget gamle her i Landet, er vist 

 ingenlunde sikkert. Forskellen mellem Lange og mig frem- 

 kommer navnlig derved, at jeg, som det fremgaar af S. 11 — 19, 

 antager, at mange Planter kunne vandre i store Spring, medens 

 Lange anser det for „lidet rimeligt, at Frø af forholdsvis lidet 

 almindelige Planter skulde være udstrøede paa saa mange 

 Punkter, være sig ved Fugle eller paa anden Maade". Han 

 mener, at de ere gamle i Gaarde (se S. 16, Noten), nærmest 

 Levninger fra Fyrretiden. Men hertil kommer, at Lange ikke 

 saaledes kunde vide Besked om det milde og varme Klima i 

 Egetiden, som vi nu gøre, og om dette mener jeg netop, at det 

 har haft en skæbnesvanger Betydning for mange af de gamle 

 arktiske Arter, saa at en Del af disse, der nu findes her i 

 Landet, snarest maa betragtes som Nybyggere. Deres Udbred- 

 ningsforhold ere kortelig følgende: 



Polygonum viviparum L. er foruden ved Aalborg funden paa Born- 

 holm og (af Nygaard) ved Lyngby. Den er en arktisk og Højbjergs 

 Plante, som er meget sjælden i Nord-Europas Lavland, men almindelig 

 bl. a. i Norge og Sverrig, 8pitzbergen, Grønland, samt i Alperne og 

 Pyrenæerne. Da jeg maa antage, at den har ret vanskeligt ved at 

 vandre, og da den fandtes i Tundratiden i Sverrig, Finland. Tyskland 

 og Schweiz, er den maaske kommen lier til Landet i Danmarks Fast- 

 landstid og har holdt sig her siden. 



Arcfostcq)hyloh- alpina (L.) Spreng. tindes kun paa en lille Plet ved Dej- 

 bjærg syd for Ringkøbing (BT., 7). Ogsaa den vokser i det nordligste 

 Europa og Polarlandene, samt i Alperne og Pyi'enæerne, men findes slet 

 ikke i det mellemliggende. I Tundratiden voksede den i Danmark. Der 

 er altsaa for saa vidt en Mulighed for, at den kan være relikt, men 



] Norge naar den kun omtrent til Dovre, i Sverrig til Jemtland ; den 

 tindes ned gennem det midterste Europa til Alperne, Nord-Italien, midterste 

 og sydlige Rusland, 



