104 



næppe kunne have megen Betydning for Arternes Fordeling. Mest 

 Vægt har man lagt paa Afstanden fra Vesterhavskysten ; men 

 hvor langt gør Øklimaet sig gældende mod Øst? Der findes jo 

 en Mængde Arter i Vesteuropa, der betegnes som „atlantiske", 

 fordi de følge Europas Vestside; i Virkeligheden vide vi jo 

 ikke det ringeste om, hvilke klimatiske Kaar de fordre. Mange 

 saakaldte „atlantiske" Arter gaa i øvrigt ret langt ind i Europa. 

 Ogsaa en hel Del af vore „atlantiske" Arter sende Udløbere 

 langt mod Øst, maaske Forposter paa den endnu ikke afsluttede 

 Vandring {Chrysosplenium oi^'posHijolium, Oentiana Pneumonantlie, 

 Fhi/teuma o. a.). De største Ekstremer finde vi vel mellem 

 Midtjyllands kontinentale Klima og Kystens, navnlig Vestkystens 

 Øklima; det fortjener at undersøges, om de have medført flori- 

 stiske Forskelle. 



Større Betydning for Artsfordelingen har Jordbunden. 

 Det er den, som fremkalder Samfundenes Afgrænsning, og den 

 har jo ogsaa, og med Rette, spillet en stor Rolle ved For- 

 klaringen af Skovvegetationernes Skifte (se S. 2—3). Hvilken 

 Rolle Jordbunden spiller for et helt Samfunds Hyppighed eller 

 Sjældenhed viser f. Eks. Lynghedens Udbredning i Danmark. 

 Vort Hedeareal var 1896 ialt 9,2 "/o al hele Landet, fordelt saa- 

 ledes: Sydvestjylland havde af Lynghede i % 21,8; Nordjylland 

 10,g; Sydøstjylland 4,^; Bornholm S,^^; Nordsjælland 0,7g; det 

 øvrige Sjælland 0„o; Fyn 0,03; Maribo Stift 0,02. Hermed 

 stemme fortrinligt Botanikernes Resultater, at ikke blot Lyngen, 

 men mange andre med den sædvanligvis følgende Hede- og 

 Hedemoseplanter ere meget sjældne og indskrænkede til faa og 

 smaa Pletter paa Lolland, Falster og de andre sydlige Øer, Als 

 iberegnet, i Fyn og Sydsjælland. At det ikke er klimatiske 

 Grunde, der holde Lyngplanterne borte fra det sydlige Dan- 

 mark, fremgaar af Lynghedens Udbredning syd for Østersøen og 

 i Sverrig. Grrunden er at søge i Jordbundens her mere lerede, 

 frugtbare Beskaffenhed; den har utvivlsomt oprindelig baaret 

 Skov, og Skoven er umiddelbart bleven afløst af Agerland. At 

 Lyngheden stadig forsøger paa at vandre ind her, ser man 

 tydeligt i Sydvest-Fyn, hvor smaa Hedepletter kunne ses ud- 

 viklede paa den magrere Jord, selv om det saa kun er en lille 



