XXXIX 



•Rod (radix), Plantens nedadvoxende, foroven alm. tykkere og forneden 

 tilspidsede Axedeel. Fra Rodens Hovedaxe eller Rodhalsen udgaae 

 Grene og linere Trævler, stundom meget fine Bodhaar. 



Rodblade (folia vadicalia), de nærmest ved Roden stillede, egenlig fra 

 Stængelens nederste elier underjordiske Deel udgaaende Blade, 

 som i Regelen ere forskjellige fra de langs opad Stængelen sid- 

 dende Blade. 



Rodhals kaldes den ofte indsnørede Grændseflade mellem Stængelen 

 og Roden. 



Rodhætte (spongiola radicalis), en Overhuddannelse, som hos mange 

 Planter mere elier mindre løst omgiver de yngste Spidser af Rod- 

 trævlerne (f. Ex. hos Lemna). 



Rodskud (turio), s. Aarsskud. Ogsaa hos de urteagtige vedvarende 

 Planter kaldes de Knopper fra Rodstokken, som efter Vinterhvilen 

 udvikles og danne nye Stængler, Rodskud. 



Rodslaaende (radicans) ^= krybende. 



Rodstok eller IHellemstok (rhiaoma) kaldes hos vedvarende Planter den 

 under .Jorden nedsænkte, vedblivende Deel af Stængelen, i Mod- 

 sætning til den overjordiske, aarligt bortdøende Stængeideel. Den 

 nedsender Rødder og bærer i Spidsen en eller flere Knopper (s. 

 Bodshud), som udvikles til overjordiske Stængler. 



Rodtrævler (s. Bod). 



Rosettestillede (rosnlati) kaldes Blade, som, udgaaende fra en Stængei- 

 deel med med meget forkortede Ledstykker, ere meget tæt sammen- 

 hobede og udbrede sig i forskjellige Retninger. Oftest forekomme 

 slige Bladrosetter ved Grunden af Stængelen (Rodblade). 



Ru (scaber) er Overfladen af en Plantedeel, naar samme ved talrige 

 korte og stive Børster eller Vorter viser sig meget ujævn ved Be- 

 røring. 



Rudeforinet (rhomboideus) er en Bladplade, som begrændses af 4 rette 

 eller næsten rette Linier, der i Spidsen og ved Grunden danne 

 spidse Vinkler, medens de 2 mellemliggende Vinkler ere stumpe 

 (f. Ex. hos flere Atriplex- Arter). 



Ruiudelende (loculicidus) kaldes Opspringningen af Kapselfrugterne, 

 naar disses Frugtblade halveres og adskille sig i Rygsømmene, 

 medens Vægsømmene forblive sammenvoxne og Klapperne derfor 

 hyppigt langs deres Midtlinie bære den fremspringende Plade af 

 Skillevæggen, Vægsømmens Fortsættelse (f. Ex. Syringa, Oenothera, 

 Tulipa). 



Rundbugtet (repandus) er Randen af et bladagtigt Organ, naar samme 

 er begrændset af en Bølgelinie med meget svage , men brede Ind- 

 snit (f. Ex. Ajuga reptans, Blitum glaucum), 



Rundtakket (crenatus) kaldes Bladranden, naar den er afbrudt af korte, 

 spidse Indsnit, og de derved frembragte udstaaende Takker ere af- 

 rundede. 



Rjgsoui (sutura dorsalis) s. Søm. 



Rjuket (rugosus) er Overfladen af en Plantedeel , som er ujævn af 

 fremspringende, bue- eller bølgeformede og alm. uregelmæssige 

 Linier. (Ofte ere disse Linier frembragte ved Tørring). 



Rer (tubus) kaldes den nedre, sammenvoxne Deel af det sambladede 



# Bæger eller Krone, i Modsætning til den frie Deel (Kraven). 



