102 Schedonorus. III, 2. 



56. Schedonorus*). Ileiresvingel. 



a. Vulpioidei Fr. Smaaaxene efter Blomstringen 



bredest mod Spidsen, den øvre Inde ravne i Randen 



kam for mig t stivhaaret. Ø eller 0. 



178. S. sterilis [Fr. Bot. not. 1843, p. 131] (Gold H.) 

 And. III, 32; Bromus L., H. 127; Drej. n. 107; F. D. 1325; 

 Rcbb. I, tab. 73, fig. 1583; H. N. I, 80; L. Herb. IV, 66. 



Straaet glat; Bladene og de nedre Skeder fiint- og tiltrykt- 

 duunhaarede; Toppen alsidigt udbredt, med lange, i Spidsen 

 nikkende Grene; Smaaaxene linie-lancelformede, rue, med en 

 Stak som er meget længere end Inderavnen. 



1-2' høi. 5—8. 0. 



Ved Byer, Gjærder og Mure ikke alm. , men bemærket i alle 

 Provindser og, hvor den forekommer (især ved Kjøbstæder), ofte i stor 

 Mængde; hyppigere paa Øerne end paa Halvøen. 



179. S. tectorum [Fr. Lo.] (Tag-H.) And. III, 33; Bro- 

 mus L., H. 128; F. D. 1806; Rcbb. I c. fig. 1582; II. N. 

 XI, 91. 



Straaet foroven, ligesom Blade og Skeder, duunbaaret; 

 Toppen noget ensidig, nikkende, med slappe, nedhængende 

 Grene; Smaaaxene linieformede, tæt duunhaarede, med en Stak 

 omtrent af Inderavnens Længde. 



'/a — IV2' høi. Lavere og finere end foreg., Smaaaxene mindre, 

 ofte rødligt anløbne. 6—8. Ø. 



Den anføres som dansk allerede af Schum. og Hornem., dog uden 

 Angivelse af Voxesteder. Den er meget sjelden her i Landet paa 

 lignende Steder som foreg., og de eneste mig bckjendte danske Voxe- 

 steder ere: Sj. Storehedinge (Visbyj! F. Hofmansgave (A. Meyer), 

 Faaborg (12). 1* 



'*) Navnet Schedonorus skyldes Pal. Beauv. (Agrost. p. 99), dets her 

 antagne Begrændsning Fries. Orthographien Schenodorus (hid- 

 rørende fra en Trykfeil i Registret hos Beauv.) og Schoenodorus 

 (sic!) er falsk. 



