170 Solanum. V, 1. 



Kronerne violette med 2 grønne, hvidrandede Pletter ved Grunden 

 af hver Flig. Bær røde. 6 — 7. Tj. 



Var. i Bladenes Form, Beklædningen o. s. v. 



/?, tomentosum Koch Syn. II, p. 584, med duunhaarede Stæng- 

 ler og Blade. 



y, marinum Bab. man. ed. 3, p. 225. Stængelen frem- 

 liggende, meget grenet, med kortere Ledstykker og tætsiddende, 

 hele eller ørede Blade, som tilligemed de unge Grene ere 

 kjødfulde. 



d, laciniatum Dun. (DC. prodr. XIII, 78). Alle Bladene 



ørede, de nedre og midterste lyreforraede, med 2 — 3 Par 



Flige ved Grunden. 



Paa fugtige Steder i Kratskove alra. udbredt. /S, sjeldnere og 

 paa solaabne Steder; y, ved Strandbredder i Sandet: Sj. Nykjobiug 

 (27), Helsingør (Heiberg); Lo II. ved Bredfjed! o. fl. St. langs Øster- 

 søen mellem Rødby og Nakskov Fjord (19); Ærø (10)! cT, Loll. ved 

 Maibølle (5)! 



Anm, Fra den bos os forekommende Sti'andform afviger den af 

 Babington beskrevne y, marinum ved hjerteformede og ikke ørede 

 Blade. 



16. Lyciuni. Biikketorii. 



1281. 1. vulgare [Dun. i DC. prodr. XIII, 509] (Gjærde-B.) 



L. barbarum L, ex part., Rchb. 1. c. XX, tab. 1635, fig. 1 



(L. afrum). 



Stængelen buskagtig, mnd bueformigt- hængende Grene; 



Bladene lancetformede; Blomsterne enlige eller 2 — -3 samlede, 



omgivne af Bladknipper fordeelte langs op ad Stængelen. 



Kronens Rør og Krave ligelange. 



Kronen violet, Bær røde. 6 — 7. Ij. 



Plantes alm. ved Hegn og udbreder sig med Lethed, hvorfor den 

 forekommer forvildet, især i det sydvestl. Sjæll. og Fyen. 



17. Ilyoseyaiiius. Bulmeurt. 



282. H. nlger L. (Almindelig B.) H. 259; Drej. n. 236 ; 

 F. D. 1452; Rchb. 1. c. XX, tab. 1623, 



Stængelen opret , de nedre Blade stilkede , halvfinnede, de 

 øvre halvtomfattende, bugtet-tandede eller halvfinnede; Blomsterne 

 kortstilkede, ensidige, fra de øvre Bladhjørner. 



