Epipactis, XX, 1, 647 



H. N. VIII, 65; E. Helleborine 2, nibiginosa Crtz. , Rchh 



1. c. tab. 485; Serapias microphylla H. 899; S. latifolia-^ 



atrorubens H, II, 260; F. D. 1938. 



Bladene æg-lancetformede eller elliptiske, tilspidsede, sværd- 



formigt tilbagebøjede, langs Nerverne fiinthaaret-rue, tætsiddende 



(3 — 5 Gange længere end Ledstykket ovenfor); Klasen ensidig, 



tætblomstret; Blomsterne opret-udstaaende, efter Blomstringen 



nikkende; de ydre Perigonblade atihne, tilspidsede, duunhaarede; 



Læbens yderste Led omvendt-nyreformet, meget kort tilspidset, 



med tilbagebøiet Spids, dets Puller i Gjennemsnit kantet- 



krusede; Frugtknuden klæbrig-duunhaaret. 



V2 — 1' bøi. Rodtrævlerne tætliaarede. Stæug'elen foroven lige- 

 som BlomsterstilUene klæbrigt haarede , Bladene mørkt og noget 

 bruunagtigt grønne. Blomsterne smukt og mørkt rosenrøde. | — 7. Ij. 



I Skove paa Kalkgrund: Møens Klint meget alm.! Saavidt 

 mig bekjendt, det eneste Voxested i Danmark. 



Anm. Fries anfører (1. c.) Afændringer («) med hvide og (^) 

 med grønne Blomster. Disse ere mig ubekjendte; men skjøndt denne 

 Art altsaa, ligesom de foreg., kan forekomme af forskjellig Farve, bar 

 dog enhver Art (idetmindste i vor Flora) en typisk Grundfarve, nemlig 

 hos denne mørk rosenrød , hos foreg, grøn og hos næstforeg, skident 

 violet, hvorfor Navnet atrorubens synes mig meget passende, og det 

 er derfor her beholdt, saa meget mere som det er det ældste (om end 

 som Varietetsnavn). Flere Botanikere, og senest Irmisch (Liiinæa 

 XVI, 449; smi. Rchb. 1. c. p. 141 — 44) have forenet den med E. lati- 

 folia. Jeg har i vor Flora stedse fundet dem vel adskilte , f. Ex. 

 ogsaa ved forskjellig Blomstringstid, og jeg har derfor vedligeholdt 

 Adskillelsen. Jeg anseer det for saare vanskeligt og ofte beroende 

 paa Godtbefindende, at afgjore, hvorvidt en Plante skal ansees for 

 en Art eller en constant Underart, og troer det derfor rigtigere i 

 en Localflora at adskille end at forene for meget. Æ. microphylla, 

 som tidligere af Irmisch (1. c.) ligeledes forenedes med E. latit'olia, 

 ansees nu af samme Forf (Beitr. z. Biol. u. Morphol. de Oreh.) for 

 en god Art, adskilt foruden de øvrige Kjendetegn ogsaa derved, at 

 den fremskyder lutter blomsterbærende, og ikke, som de 2 andre 

 Arter, tillige blomsterløse Stængler. 



11. Listera. Fligljvbe. 



1152. L. OTata [R. Br, 1. c. p. 201] (Ægbladet F.) 

 Drej. n. 868; Rchb. 1. c. tab. 479; Opbrys L. , H. 893; 

 F. D, 137. 



Rodstokken krybende, med talrige spredte Træ,vlerødder; 

 Slcaftet opret, mod 2 — 3 Bladskeder ved Grunden og 1 Par 



