Atriplex. XXI, 5. 711 



Stænglerne udbredte eller opstigende, kantede, uden af- 

 farvede Striber*), med udspilede Grene; Bladene æg-murskee- 

 formede , budt- og rundbugtet-tandede , stundom næsten tre- 

 lappede, de nedre modsatte, budte, de øvre spredte, lancet- 

 spydformede, o Blomsterne tæt samlede i Ax foroven, ^ Blom- 

 sterne adskilte, knippestillede eller enlige i Bladbjørnerne; 

 5 Blomsterdækket rudeformet-spydformet , tandet, paa Ryggen 

 vortet; nFrøene ujævne, glandsløse«. 



Bladene kjodfulde, (tilligemed Stængelen) graaagtige , især paa 

 Underfladen, af en tæt Beklædning med hvidgraae Skjæl. 8 — 9. ©. 



j8, parvifoUa (A. rosea d, parvifolia Moq. 1. c). Spæd og 



udstrakt, med meget smaae, rundagtige, svagt rundbugtede eller 



heelrandede og mindre kjødfulde Blade. 



Ved Strandbredder, sjelden: J. Roddal ved Limfjorden (Beck). 

 Blaavands-Huk ('28j! Søndeilioe paa Fanø (14)! Fe hr {M. Ynhl, Nolt, 

 Schiøtz!); Falst. ved Gjedserodde (H.); Sj. Frederikssund (Rafnj? 

 jS, Diger ved Husum! "*! 



Anm. Den her beskrevne og i FI. dan. 1284 afbildede Plante, 

 som synes at være almindelig udbredt langs det vestlige Europas 

 Kyster, bar været henført til forskjellige Arter, uden at det, saavidt 

 jeg skjonner, endnu er godtgjort, om den henhører til nogen af disse, 

 eller om den ikke rettere maa ansees for en særskilt Art, hvilktt jeg 

 anseer for rimeligt. I saa Fald bør den formeentiig beholde dt't af 

 de nyere eugelsUe Botanikere brugte Navn A. arenaria. Jeg har tid- 

 ligere med (irenier & Godron o. FL henført den til A. crassijolia Mey., 

 men denne altaislce Plante afviger, ifølge Ledebours Afbildning og 

 Expl. i Hornemanns Herbarium, navnlig ved de mindre og axformigt 

 sammentrængte O Blomster; nitfor meget fra vor Art til at kunne for- 

 enes med denne. Den ved Hallands og Boiuisliins Kyster voxende A. 

 crassifolia Fr. er forsl\jeilig saavel fra Mejers og Ledebours Plante 

 som fra den her omhandlede; Expl. fra Dr. Lindeberg tilhøre følgende 

 Afdeling og slemme aldeles overeens med autlientiske Expl. af A- 

 Babinytonii fra England, meddeelte afBabingtun. Af de ældre engelske 

 Botanikere, af Hoinem. o. Fl. er vor Plante iienævnt A. laciniata L. 

 Sp. , (ikke Fl. suec), men dette (sandsynligviis collectivej Navn an- 

 vendes nu almindeligt paa en syd- og østeuropæisk Plante, som er 

 forskjellig ved mere opret Stængel, længere, smalere og mere spidst 

 fligede Blade, mindre og paa Ryggen .sjeldent vortede Blomsterdækker, 

 som ere mere tæt samlede i niellembrudte Ax uden mellemliggende 

 Blade (cf. H. N. XIV, 59). Nærmest forekommer den mig at være 

 beslægtet med A. rosea L., hvortil Fl. dan. 1284 ogsaa citeres af 

 Moquin (1. c), og muligviis er den (saaledes som Westerlund 1. c. 

 antager), en Strandform af denne meget i)olymori)he Plante, skjøndt 



*) Hos alle (?) Arter af Afdelingen bb er Stængelen forsynet med 

 stærke affarvede Lænjrdestriber. 



