Equisetum. XXIII, 5. 7 71 



y, Equisetaceæ. 

 17. Equisetum. Padderokke. 



a. Vernalia A. Braun. De frugtbærende og golde 

 Stængler fo rskj elli ge: hine ugrenede, ikke grønne, 

 tidligt f remskydende og efter Sporernes Udtøm- 

 melse henvisnende, disse grenede, grønne og se- 

 nere udviklede. 



1349. E. arrense L. (Almindelig P.) H. II, 342; Drej. 

 n. 1013; F. D. 2001. 



Det frugtbærende Skaft gjennemsigtig - guulbruunt , med 



fjerne, klokkeformet- tragtformede Skeder, der i Spidsen ere 



kløvede i 8 — 10 tilspidset -lancetformede Tænder; den golde 



Stængel stribet -furet, krandsgrenet; Grenene firekantede med 



firetandede Skeder; Tænderne ennervede, sylformet-tilspidsede, 



grønne med hvidagtig Rand. 



Rodstokken langstrakt og vidtkrybende, ved Ledene ofte knolle- 

 formigt opsvulmet. Grenene rue, opret aabne eller udstaaende, alm. 

 uden Smaagrene. 4 — 5. '^. 



/?, serotinum Mey. Chlor. hanov. p. 666. De grenede 

 Stængler i Spidsen axbærende. (Frugtbærende i Juli — Aug.). 



y, decumbens Mey. 1. c. p. 667 (E. arv. y, arenarium 

 Mortens. Mscr.). De frugtbærende Skafter meget korte (2") 

 udvikles samtidigt med de golde, som ligeledes ere korte, tal- 

 rige og nedliggende. Grenenes Skeder alm. femtandede. 



d, nemorosum A. Braun i Doell. Rhein. Fl. p. 27, den 



golde Stængel høiere (IV2 — 2') og tykkere, ved Grunden bleg, 



de 6 — 7 nedre Skeder uden Grene, Grenene lange, vandret 



udstaaende eller hængende. 



Paa dyrkede Marker, ved Veigrøfter o. s- v., især paa Leerprund, 

 meget alm. — /?, Sj. Bakker ved Nymølle! y, paa Sandgniiid : Sj. en 

 sandig Bakke ved Bringe (14;? J. Klitter ved Agger i Thy! J, Sj. 

 Hornbæks Plantage! ved Bagværd Sø (Heiberg)! 



Anm. 1. De golde Stængler og nogle af Afarterne kunne for- 

 vexles med E. palnstre, men denne ad-:killes foruden ved det i'orskjellige 

 Voxested og de ovenfor angivne K jendctegn tillige derved at Stængelens 

 indre Rum ere alle ligestore, medens hos E. arvense det midterste er størst. 



49* 



