52 



70. Gul Snerre, Oalium verum L. 

 N. Guld-maure. Isl. Gulmadra. 



Gul Snerre er ligesom den foregaaende en fleraarig, 20 — 80 

 cm høj Urt med Rodstok. Bladene sidder 8—12 i Kransene og er 

 linjedannede. De gule (bleggule til mørkgule) Blomster er ogsaa 

 her samlede i en meget stor, rigtblomstret Top og har en ejen- 

 dommelig, stærk Lugt. Gul Snerre blomstrer i Højsomren og er 

 i Danmark almindelig paa tørre Skrænter, ved Landsvejsgrøfter 

 og i Klitter, hvor den ofte optræder massevis, saaledes at dens 

 gule Blomster giver Plantedækket Tone. Af Almuen kaldes den 

 ofte „Maries Sengehalm", maaske fordi man i den katolske Tid har 

 følt sig mere tiltalt ved at tænke sig dens bløde, duftende Blom- 

 sterstande som Sengehalm for den hellige Jomfru fremfor alminde- 

 ligt Hø eller Halm. 



I Norge forekommer Gul Snerre til Polarkredsen, og paa Is- 

 land er den hyppig. Ogsaa den indeholder et Farvestof, idet dens 

 Blomsterstande kan benyttes til at farve gult og dens Rodstok 

 rødt. Ved Tørring bliver den meget let sort. 



Tav. 70. Fig. 1. øverste Del af et Skud med Blomsterstand. Fig. 2. 

 Blomst ('7i). Fig. 3. Moden Spaltefrugt (Vi). 



71. Skovmærke, Asperula odorata L. 

 N. Myske. 



Slægten Skovmærke ligner meget Snerre, men adskiller sig 

 ved sin tragtformede Krone (Fig. 2). Skovmærken er en udpræget 

 Skovplante, som tilhører Løvskove, især med muldrig Bund ; der- 

 for er den meget almindelig i Danmarks Bøgeskove, hvor den kan 

 optræde som næsten eneherskende Bunddække, medens den i Norge 

 spiller langt mindre Rolle, om end den findes helt til Polarkredsen 

 følgende Kystlandskaberne. 



I Blomstringstiden, som falder i Slutningen af Maj, er den en 

 20—30 cm høj, rank Plante med ret lange Stængelled og 6 — 8 

 lancetdannede Blade i Kransene; Stænglen ender med en faablom- 

 stret Top af hvide Blomster; Spaltefrugten er ligesom hos Burre- 

 Snerre besat med fine Hager. 



Skovmærke er i Danmark en velkendt og yndet lille Plante, 

 som bærer mange Navne, f. Eks. Bukar, Mysike. Særlig til- 

 trækkende er den stærke Vellugt, den udvikler i tørret Tilstand, 

 især naar den er ung. Man samler derfor de unge Skud, naar de 

 i det tidligste Foraar i Begyndelsen af April titter frem af Skov- 

 bunden, og binder dem til de saakaldte „grønne Kranse", der 



