100 



indiske Kandebærer {Nepenthes), og den nordamerikanske Flue- 

 fanger (Dionæa musciptila). De fleste af disse vokser paa sur 

 og fugtig Bund, hvor der kun findes ringe Mængder af de for 

 Planter nødvendige Næringssalte, særlig de kvælstofholdige; og 

 det er da netop ogsaa den kvælstofholdige Næring, som de skaf- 

 fer sig ved deres Fangst. Alle fanger deres Ofre ved Bladenes 

 Hjælp, og ved Udskillelse af en Vædske, som indeholder Pepsin, 

 (det Stof, der opløser Kødstoffer i kødædende Dyrs Mave), kan 

 de opløse og optage Dyrenes Muskler o. a. bløde Dele. løvrigt 

 er Fangstmaaden forskellig efter Bladenes Uddannelse. Hos Vibe- 

 fedt findes der paa Overfladen (se Tekstfigur 10) talrige Kirtler 

 af Form som smaa Paddehatte; disse udskiller en klæbrig, sejg 



Fig. 10. 

 Tværsnit af et Blad af Vibefedt. Paa Oversiden ser man de store 

 stilkede Kirtler, der afsondrer den sejge Slim, samt imellem disse de smaa 

 siddende Kirtler, der udskiller den Pepsin-holdige Saft. 



(Efter A. Kerner.) 



Vædske, hvori smaa Fluer, Myg o. a. Smaadyr bliver hængende; 

 oven i Købet er Bladenes Rande i Stand til at rulle sig ind, saa- 

 ledes at Insektet skydes ind mod Bladets Midtparti. Det fangne 

 Dyr spræller og arbejder for at komme løs, indtil det har opbrugt 

 sine Kræfter og dør; nu udskiller nogle andre stilkløse Kirtler 

 (som ogsaa ses paa Tekstfigur 10) den ovennævnte Pepsin-holdige 

 Væske, og Fordøjelsen finder Sted, saaledes at der efter nogle 

 Dages Forløb kun er Hudskelettet tilbage af Dyret. Bladet rul- 

 ler sig atter ud, og Slimudskillelsen ophører, hvorved Bladets 

 Overflade bliver mindre klæbrig, og Vinden kan faa Lejlighed til 

 at føre Resterne bort. 



I Norge kaldes Vibefedt for Tættegræs, fordi man anven- 

 der eller anvendte den til at lave Tættemælk med, idet man 

 gned Sien eller et andet Redskab med de slibrige Blade. Man 

 antog, at Plantens sejge Slim bevirkede den særlige Gæring, 



