102 



det; kun i Højsommeren rager oprette, 10 — 20 cm høje Blomster- 

 stængler op over Vandfladen. Blomsterne sidder i Klase, støttede 

 af brunrøde Skælblade, og er prægtig gule. Kronen er maskeret 

 (se S. 86) og forsynet med en knæbøjet Spore (se Fig. 4). Støv- 

 dragerne er to (se Fig. 5), som sidder trykte op mod Overlæbens 

 Inderside, saaledes at et Insekt, der har taget Plads paa Underlæ- 

 bens Ledningsmærke (se Fig. 3 og 5), faar Støvet afsat paa sin 

 Ryg; Støvvejen med det pirrelige Ar er bygget som hos Vibefedt. 



De ejendommelige Blade fortjener nærmere Omtale; den fin- 

 delte Bladplante er karakteristisk for flere Planter med nedsæn- 

 kede Blade, f. Eks. Vandrøllike (Nr. 139) og Vand-Ranunkel 

 (Nr. 167); den tjener rimeligvis til at give Bladet saa stor Over- 

 flade som muligt og derved lette Optagelse gennem Overhuden af 

 Luft og Næringssalte. Overhuden er som hos alle nedsænkede 

 Blade tynd, og dens Celler indeholder talrige Grønkorn; i Mod- 

 sætning hertil har Landplanter mer eller mindre fortykket Over- 

 hud, hvis Celler i Almindelighed mangler Grønkorn. Det mest 

 særegne ved Blærerods Blade er imidlertid de smaa Fangstblærer. 

 De ligner smaa omvendte runde Kander med en vid og kort Tud, 

 der er omgivet af stive Børster (se Fig. 8 og Tekstfig. 11 a); 

 Tudens Indgang er ikke aaben, idet en tynd og elastisk Plade 

 dækker for den (se Tekstfig. 11 b); denne kan let aabnes indad 

 ved et Tryk udefra, men kan derimod ikke skubbes op indefra. 

 Samler man ude i Naturen en Blærerod-Plante og undersøger Blæ- 

 rerne, vil man finde, at en stor Del af disse har en mørk Klump 

 inde i sig, og denne Klump viser sig ved nøjere Undersøgelse at be- 

 staa af Rester af Smaadyr (Vandlopper o. 1.). Vi har nemlig her 

 atter at gøre med en insektædende Plante, hvis mange Blærer 

 er Fælder eller Ruser til Fangst af Vandets Smaadyr. De stive 

 Børster for Indgangen til Rusen leder Dyret ind, og har det først 

 trykket Klappen op og er sluppet ind, kommer det ikke ud, men 

 maa dø af Sult, hvorefter Kirtler paa Blærens Inderside (se Tekst- 

 fig. 11 c) udskiller Pepsin-holdig Vædske, og Fordøjelsen foregaar 

 som hos Vibefedt; blot kan her ingen Bortfjærnelse af Resterne af 

 Dyrene finde Sted. 



Blærerod- Arterne er fleraarige Planter; ud paa Høsten dan- 

 nes i Spidsen af hver bladbærende Gren en stor kuglerund Knop, 

 bestaaende af en Mængde tæt sammenpakkede Blade uden Blærer 

 og med korte Flige, en saakaldt Vinterknop (Hibernakel). Det er 

 det eneste af Planten, som overvintrer; alt det øvrige raadner 

 bort, og Vinterknopperne synker til Bunds, hvor de hviler Vinteren 

 over. Om Foraaret vokser der ud af disse Knopper nye strakt- 



