112 



er farveløs, saa at man ikke bliver blaa i Munden af at spise 

 Mosebøller. Smagen er ikke saa sød og delikat, men de spises dog 

 ret jævnligt. Bærrene bliver længe siddende paa Planten, og 

 overmodne Bær kan gaa i Gæring; derfra hidrører rimeligvis det 

 ejendommelige Forhold, at de kan virke noget berusende. 



I visse Egne af Danmark gaar Bærrene — ligesom paa Island 

 — under Navnet Blaa bær, saaledes f. Eks. i Vendsyssel, hvor 

 de rigtige Blaabær hedder Linninger. 



Tav. 142. Fig. 1. Blomstrende Gren. Fig. 2. Grenstykke med 2 Bær. Fig. 

 3. Blomst (7i). Fig. 4. Støvdrager (*/i). Fig. 5. Bær set forfra, visende 5 bli- 

 vende Bægertænder. 



143. Tyttebær, Vaccinium vitis idæa L. 

 N. Tyttebær. Isl. Raudber. 



I Modsætning til de to foregaaende Buske, der mister deres 

 Blade om Vinteren, har Tyttebær og de fleste øvrige Lyngplanter 

 vintergrønne Blade, der lever Vinteren over og langt ind i den 

 næste Vaar. I Overensstemmelse hermed er Bladene læderagtige 

 og solidt byggede, idet særlig Overhuden er fast og fortykket. 

 Tyttebær, der er almindelig i Norden, findes paa tør Bund, Lyng- 

 bakker, Heder og tørre Fyrreskove; den bliver kun 5 — 25 cm høj 

 og har lignende lange, underjordiske, skælklædte Udløbere som 

 Blaabær. De mørkegrønne, blanke Blade er paa Undersiden lysere 

 og tæt prikkede. Blomsterne udfoldes i Juni, sidder i hængende 

 Klaser i Enden af Grenene og har klokkeformede, lyserøde Kro- 

 ner. Støvknapperne mangler „Horn", men til Gengæld er Støv- 

 traadene langhaarede, hvorved samme Virkning opnaas, nemlig at 

 Insekterne kommer til at støde til dem. 



De røde Bær modnes i September; ofte falder det ind med 

 Nattefrost omtrent samtidigt, men det skader ikke, tværtimod gør 

 det dem saftigere og sødere. Saften indeholder en rigelig Mængde 

 læskende Syre, der gør Tyttebær til et af de mest anvendte og 

 yndede Syltetøjer. 



Tav. 143. Fig. 1. Blomstrende Plante. Fig. 2. Gren med modne Bær. 

 Fig. 3. Blomst i Længdesnit (*/i). Fig. 4. Støvdrager (^i). [Paa Støvknappen 

 saavel hos den Plante som hos den foregaaende er der fine Vorter, som ikke 

 er gengivne paa Figurerne; de tjener sammen med Hornene og Støvtraadenes Haar 

 til at faa Insekternes Snabel til at støde imod]. 



