134 



i det sydøstlige Norge, men er sjælden. Ligesom Opret Kobjælde 

 er den indtil 20 cm høj, og efter Frugtmodningen forlænges Stæn- 

 gelen til næsten den dobbelte Højde. Medens Grimdbladene dør 

 bort om Vinteren, bevares de enkelt fjersnitdelte Grundblade hos 

 Vaar-K. (norsk Mogop, P. vernalis [L.] MilL); dens store, smukke 

 Blomsters Blade er paa Oversiden hvide, paa Undersiden lyst rød- 

 lig violette. Den er lavere end de foregaaende. I Norge vokser 

 den især i Fjældegnene i den sydlige Del af Landet. I Danmark 

 er den kun funden i nogle faa Omraader i Jylland (Vendsyssels 

 Bakkedrag og enkelte Egne af Vest- Jylland). 



Tav. 171. Fig. 1. Blomstrende Plante med Rodstok. Fig. 2. Toppen af 

 Stængelen med modnende Frugter. Pig. 0. Blomst uden Blosterblade (VO- 

 Fig. 4. Nød (7i). 



172. Adonis, Adonis vernalis L. 

 N. Vaaradonis. 



Af Adonis-Slægten findes ingen Art vild i Danmark og 

 Norge. Den her afbildede Art, som egentlig tilhører Øst- og Mellem- 

 europas Flora, er naaet op til enkelte Punkter af Sverige (Øland 

 og Gotland); den vokser paa tør Bund, ofte i Heder, og blomstrer 

 i Foraaret. Adonis vernalis er fleraarig, med opret Rodstok. Bladene 

 er stærkt delte, og de store Blomster har et 5-talligt, brunligt 

 Bæger (Fig. 2) og talrige gule Kronblade. Ligesom hos Anemonerne 

 mangler Honning. Nødderne har en grubet Overflade (Fig. 4). 

 Dyrkes nu og da som Prydplante, i Norge indtil Trondhjem. 



Høst- Adonis (A. autunmalis h.) er enaarig og har blodrøde, 

 ved Grunden sorte Kronblade. Den stammer fra Middelhavslandene 

 og dyrkes almindeligt som Prydplante i Danmark og Norge ; i Dan- 

 mark findes den ogsaa som Ukrudt i Sæden, men sjældent. 



Tav. 172. Fig. 1. Øverste Del af Planten i Blomst. Fig. 2. Blomst, set 

 fra Undersiden. Fig. 3. Modne Nødder. Fig. 4. Nød C*/i). 



173. Gul Frøstjærne, Thalidrum fiavum L. 

 N. Gul frøstjerne. 



I Modsætning til mange andre Slægter af Ranunkelfamilien, 

 hos hvilke Blomsterne er enkeltvis stillede og har et anseligt, 

 stærkt farvet Bioster, udmærker Frøstjærne sig ved store Stande 

 af i og for sig meget uanselige Blomster, hvis Bioster bestaar af 

 4 bægeragtige Blade, der ofte falder af allerede ved Blomstringens 

 Begyndelse. Insekterne vejledes til Blomsterne dels ved deres 

 Sammenstilling, dels ved de talrige Støvblades lange og lysegule 



