149 



I Norge er Liden Lærkespore temmelig almindelig paa Østlandet 

 og desuden i den nordlige Del af Landet, mod Nord til henved 

 70*^ N. B. 



Medens Anemoner, Kodriver, Lungeurt, Violer og Bingelurt 

 har en (vandret eller lodret) Rodstok, er de fleraarige Lærkespore- 

 Arter udstyrede med en Knold. Hos Liden Lærkespore er denne 

 Knold — ligesom Knoldene hos Vorterod — en stærkt opsvulmet 

 Rod, men den er af mere kompliceret Bygning end Vorterodens. 

 Graver man i Blomstringstiden en Knold frem og skærer den 

 igennem paa langs og tværs (se Tekstfig. 14), vil man finde, at 

 Knolden paa det Tidspunkt egentlig bestaar af to, en gammel og 

 en ung. Den gamle har bevaret Plantens Liv i Vinterens Løb og 

 opammet den nu blomstrende Del af Planten, d. v. s. afgivet Næ- 

 ring til dens Vækst. Den unge er indesluttet af den gamle og 

 foreløbig ganske slank; den dannes af en Knop i Hjørnet af et 

 Lavblad ved Grunden af det blomstrende Skud og især af en til 

 Knoppen sig sluttende Rod, der samtidig med dens Opsvulmning 

 har brudt sig Vej lodret ned gennem den gamle Knold. Se for- 

 øvrigt Tekstfig. 14 og Forklaringen dertil. I Foraarets Løb til- 

 tager den unge Knold stadig i Omfang, idet der tilføres den Næ- 

 ring fra Lysskuddet; samtidig svinder den gamle mere og mere 

 ind, og tilsidst danner den kun en Skal uden om den unge, en 

 Hinde, der omsider spænges af. Knolden hos Liden Lærkespore 

 har saaledes omtrent et Aars Levetid. 



Regnormenes Virksomhed i Skovbunden er af stor Betydning 

 for Knoldenes Forbliven i en passende Dybde; at Røddernes For- 

 kortning eller Sammentrækning (S. 132) ikke kan bevirke denne, 

 ses let. Ved Omsætningen af Affaldet fra Skoven (Blade) til Muld 

 og Ormenes idelige Omroden af Muldlagets øverste Lag vil Knol- 

 dene stedse være tilstrækkelig dækkede, medens det paa den anden 

 Side, ved Knoldenes svage Vækst opad, forhindres, at de er for 

 dybt sænkede i Mulden. 



Blomsten hos Lærkespore har en ejendommelig Bygning. 

 Ligesom hos Valmuefamilien findes to Bægerblade ; de er smaa og 

 falder hurtigt af. Af de fire Kronblade har det bageste (eller 

 øverste) en lang Spore (Fig. 2), og de to sidestillede er sammen- 

 voksede i Spidsen, saa de danner et lille Tag til Beskyttelse for 

 Støvknapper og Ar (Fig. 3). Støvdragerne er 6, forneden forenede 

 3 og 3 (i to Grupper). Blomsterne bestøves af Insekter (Bier) ; 

 naar de trænger ind i dem for at naa Sporens Bund, hvor Hon- 

 ningen er opsamlet, bøjer de to sammenvoksede Kronblade sig 

 nedad, og Insekterne undgaar da ikke at komme i Berøring med 



