154 



for nævnte Arter af Vejsennep. De optræder tit i stor Mængde ; 

 •deres lidet tiltalende Ydre frister ingen til at plukke dem, og da 

 de paa den anden Side ikke gør Fortræd som Ukrudt, søges de 

 heller ikke udryddede. Bladene er stærkt delte, især hos Fin- 

 bladet Vejsennep, og Blomsterne smaa. Selv om de muligvis nu 

 og da besøges af Insekter, bestøves Arret oftest af Støvet fra 

 Støvblade i samme Blomst. Maaske staar dette i Forbindelse 

 med Frugtbarheden hos Vejsennep ; der udvikles Skulper af næsten 

 alle Blomster, og Frøene er talrige. Kimroden ligger som hos 

 de to foregaaende Slægter, men Kimbladene er flade : %\\ (se 

 Fig. 8). 



Rank Vejsennep bliver 30 — 50 cm høj og er ikke sjælden, 

 hverken i Danmark eller det sydøstlige Norge. Den ædes ikke af 

 Kreaturer, da den som saa mange Planter af samme Familie inde- 

 holder skarpe Stoffer, især i Frøene, 



Finbladet Vejsennep, ogsaa kaldt Barberforstand, er noget 

 kraftigere og nok saa hyppig i Danmark; i Norge findes den, 

 især i det østlige, til ca. 70° n. Br. Andre Arter af Vejsennep 

 findes flere Steder indslæbte, formodentlig med Gods, fra fremmede 

 Lande. 



Tav. 189. A. Kank Vej sennep. Fig. 1. Plantens øverste Del. Fig. 2. 

 Blomst (Vi). — B. Finbladet Vejsennep. Fig. 3. Plantens nederste Del. 

 Fig. 4. Dens øverste Del. Fig. 5. Blomst (7i). Fig. 6. Moden Skulpe (Vi). 

 Fig. 7. Frø (*V,). Fig. 8. Frø i Tværsnit (skematisk). 



190. Løgkarse, AlUaria officinalis Andrz. 

 N. Hvitløksurt. 



Blandt Korsblomstrede træffes, i alt Fald i Norden, kun faa 

 Arter i Skove eller deres Udkanter. Løgkarse hører til de enkelte, 

 der vokser paa skygget Grund ; den findes i Danmark ikke sjæl- 

 den i Krat og langs levende Hegn, i Norge er den temmelig sjæl- 

 den og findes hovedsagelig i Kystegnene. Den toaarige, indtil 1 m 

 høje Plante har adskillige Træk af Skovplanternes almindelige 

 Karakter : temmelig store, tynde og mørkt grønne Blade. løvrigt 

 •er den let kendelig paa sin ejendommelige Lugt af Løg, der er 

 særlig fremtrædende ved Gnidning af dens Blade ; ogsaa det latin- 

 ske Navn hentyder til denne Egenskab (dannet efter AlJium, Løg). 

 Dens smaa hvide Blomster fremkommer i Maj. Frøene er aflange. 



Tav. 190. Fig. 1 og 2. Plantens Grund og Top. Fig. 3. Blomst (Vi). 

 Fig. 4. Modne Skulper. 



