160 



«n tilsvarende Dannelse, den nederste opsvulmede Del af Stænglen. 

 Ræddike (ogsaa kaldet Radis) har lilla Blomster og svampede 

 Skulper, der ikke springer op, men Frøene frigøres ved, at Væg- 

 gene uregelmæssigt revner. 



Tav. 199. Fig. 1. Blomster- og Frugtstand. Fig. 2. Rod og nederste 

 Del af Stænglen. Fig. 3. Ledskulpe. Fig. 4. Frø (7i). 



200. Strandsennep, Cahile maritima Scop. 

 N. Strandreddik. Isl. Fjorukål. 



Langs Kysterne af Danmark, hvor Havet slynger større 

 Mængder Sand op, danner der sig yderst en mere eller mindre 

 bred Forstrand og indenfor den Volde eller Klitter af Sand; dette 

 er f. Eks. Tilfældet langs store Strækninger af den jydske Vest- 

 kyst. I dette løse og af Vinden let bevægelige Sand trives en 

 ejendommelig Flora, som paa forskellig Maade er vel udrustet 

 til at leve paa denne omskiftelige Jordbund, hvis Overflade des- 

 uden hurtig udtørres. Nogle Arter er enaarige, andre fleraarige 

 Urter. Til de første hører Strandsennep, til de sidste Strandkaal; 

 begge Arter indtager ved deres Ydre og Voksested en ejendomme- 

 lig Plads blandt Korsblomstrede. Strandsennep har en lang og 

 stærkt grenet, indtil 50 cm høj Stængel, hvis Grene er ned- 

 liggende eller opstigende. Hele Planten er glat. De fjerfligede 

 Blade er kødede som hos Strandasters og andre Halofyter (se 

 S. 24). Ogsaa Strandsennep er saltelskende ; den er bunden til 

 det saltholdige Sand, ligesom Strandasters til den saltholdige, 

 men helst ret lerede Bund (Marsken). Blomsterne har en lyst lilla 

 Krone og er vellugtende. Skulperne er Ledskulper, men de inde- 

 holder kun to Rum og to Frø ; det øverste Led (se Fig. 4) er 

 dolkformet, det nederste ejendommelig kantet; Leddene løsnes fra 

 hinanden, og det nederste bliver ofte længere siddende (se Fig. 5). 



Strandsennep er almindelig ved danske Kyster og forekommer 

 hist og her ved de norske, helt op til Finmarken, samt paa Fær- 

 øerne og i Island. Den blomstrer i Højsommeren og langt ind i 

 Efteraaret. Den skarpe Smag af Skulper og vel ogsaa af de andre 

 Dele har givet Planten dens Navn. 



Tav. 200. Fig. 1. Gren af Planten. Fig. 2. Blomst (Vi). Fig. 3. For- 

 plantningsbladene (Vi). Fig. 4. Skulpe (Va). Fig. 5. Skulpens nederste Led 

 <Vi). Fig. 6. Frø (Vi). 



