168 



ste Aar danner den en Roset af langstilkede, æg-hjærtedannede 

 Blade, og i andet skyder den blomstrende Stængel frem fra Roset- 

 tens Midte. Dens latinske Artsnavn {annua = enaarig) er saaledes 

 fejlagtigt. Den dyrkes i Danmark og Norge i Haver som Pryd- 

 plante; de tørrede Frugtstande anvendes til Dekoration. Underti- 

 den træffes den forvildet. Derimod er Vedvarende Maaneskulpe 

 (Lunaria recUviva L.), der er fleraarig, og hvis Skulper er tilspid- 

 sede i begge Ender, oprindeligt vildtvoksende paa et Par Steder i 

 Danmark og hører Skovene til (ligesom Tandrod, Nr. 191). 



En anden Plante af Korsblomstrede, Aftenstjærne {Hespe- 

 ris matronalis L.), har Blomster, hvis Farve og Duft meget minder 

 om Judaspenges; den dyrkes i Haver ligesom Natviol (Hes- 

 peris tristis L.), Gyldenlak (Cheiranthiis cheiri L.) og Levkøj 

 (Matthiola annua Sw.). Begge de sidste er gamle og meget yn- 

 dede Kulturplanter; Gyldenlakken dyrkedes som Prydplante hos 

 de gamle Ægyptere. Alle disse 3 Slægter har lange og tynde 

 Skulper. 



Tav. 212. Fig. 1. Plantens Top med Blomster og delvis modne Skulper, 

 af hvilke den nederste har kastet sine Klapper. Fig 2. Stykke af Stænglen 

 længere nede med et Blad.. Fig. 3. Frø (Vi). 



213. Farve- Vaj d, Isatis tindoria L. 

 N. Vaid. 



Den anselige, indtil 1 m høje og gulblomstrede Vajd kendes 

 let paa de ejendommelige Skulper, der kun indeholder et Frø (alt- 

 saa er Nødder) og bærer Vinger (Flyvefrugter) ; se Fig. 2. I Frøet 

 ligger Kimroden langs Ryggen af det ene Kimblad. Vajd er to- 

 aarig. Det første Aar dannes en stor Bladroset, det andet den 

 forlængede Stængel med temmelig smalle Blade, der er pilformet 

 omfattende, glatte og blaaduggede, som hos Kaalen, og tidlig 

 visnende, som hos Pengeurt. Vajd blomstrer i Højsommeren. 



Medens Vajd er vildtvoksende i Sverige (langs Østersøkysten 

 til Gåstrikland og paa Øland og Gotland), er den i Danmark og 

 Norge rimeligvis ikke [oprindelig, men blot en sjælden Gang 

 forvildet fra Steder, hvor den har været dyrket. Den er nemlig 

 en fra gammel Tid kultiveret Farveplante, hvis Blade og Stængel 

 indeholder et blaat, indigolignende Farvestof. De tørrede Blade 

 underkastes en Gæringsproces i Vand; derved fremkommer et far- 

 veløst Stof, som i Berøring med Luftens Kulsyre antager en dybt 

 blaa Farve. I Norge har Vajd allerede været dyrket i Vikingeti- 

 den (dens Frugter er fundne i Osebergskibet fra Midten af det 9de 



