174 



218. Tranehals, Erodium dcutarium (L.) L'Hérit. 

 N. Tranehals. 



Tranehals eller Hejrenæb er enaarig og bliver hen ved 30 

 cm høj. Den vokser helst paa dyrkede Steder, saaledes Græs- 

 marker, især med sandet Jordsmon, og er almindelig i Danmark 

 og det østlige Norge. Den kendes let fra Storkenæb, idet Bla- 

 dene ikke er haandnervede, men fjernervede og meget stærkt delte 

 (fjersnitdelte). Desuden sidder Blomsterne, som fremkommer i 

 Foraaret og langt ind i Sommeren, i en skærmformet Stand og er 

 lidt uregelmæssige (Fig. 2) ; de bageste Blade i den rosenrøde 

 Krone er lidt mindre end de forreste og har anderledes formede 

 Saftmærker. Hos nogle Smaa-Arter inden for denne mangeformede 

 Art har to af Kronbladene nær Grunden hver en stor sort Flet, 

 hos andre ikke. Af Støvdragerne har kun de fem Knapper. Ende- 

 lig er Frugten ikke nogen Kapsel, men en Spaltefrugt; hvert af 

 de fem Frugtblade danner en nødagtig Delfrugt, som ogsaa efter 

 Modenheden bevarer Forbindelsen med de Dele af Næbet, der ud- 

 gør Strængene i Frugten af Storkenæb, og som her udmærker sig 

 ved at være hygroskopiske. Efter at Delfrugterne har løsnet sig 

 og er faldne til Jorden, kan disse lange Vedhæng nemlig forandre 

 Form — alt efter den Mængde Fugtighed, hvormed de kommer i 

 Berøring; paa den tørre Jord (eller i tør Luft) er de kun svagt 

 skruesnoede ; omgivne af større Fugtighed, bliver de stærkere 

 skruesnoede. Ved disse Formforandringer flytter Frugten sig hen 

 over Jorden, hvorved den spredes ; faar den en skraat nedad gaa- 

 ende Bevægelsesretning, bores den ned i Jorden med den spidse 

 Ende og forankres ved Hjælp af de stive Haar, der bedækker 

 Overfladen af det skruesnoede Vedhæng. 



Efter endt Blomstring bøjer alle Blomsterstilkene sig, den 

 ene efter den anden, til den ene Side af Blomsterstanden, saa 

 Blomsterne skilles fra Frugterne. Lignende Bevægelser kan ogsaa 

 iagttages hos de mange Former af Slægten Pelargonie (Pelar- 

 goniiim), som ligeledes hører til Storkenæbfamilien, og hvis Hjem- 

 land især er det sydlige Afrika. Pelargoniens Blomster er uregel- 

 mæssige ; Uregelmæssigheden, som ikke er meget iøjnefaldende, 

 bestaar især deri, at Blomsterne er forsynede med en til deres 

 Stilk tilvokset Spore, som udgaar fra det bageste Bægerblad. Frug- 

 ten er som hos Tranehals. Af Pelargonier dyrkes en Mænge For- 

 mer, til Dels med fyldte Blomster. 



Tav. 218. Fig. 1. Gren, ved Grunden nedliggende, derefter opret (stort 

 Eksemplar). Fig. 2. Blomst (Vi). Fig. 3. Moden Frugt. Fig. 4. Delfrugt i tør 

 Tilstand (Vi). 



