190 



meget sjældent forekommer vildtvoksende i Norden; men foruden 

 den plantes ogsaa Storbladet Lind (T. plat?jphylla Scop.), som 

 har blødhaarede Blade og Aarsskud, og Smaabladet Lind (T. 

 cordata MilL), der har glatte Blade med rustbrune Haartotter i 

 Nervevinklerne og glatte Aarsskud. Begge disse Arter forekommer 

 vildtvoksende i Skovene i Danmark, den førstnævnte meget sjæl- 

 dent, den sidstnævnte mere udbredt, saaledes ret almindeligt i de 

 sydligere Dele af Landet. Kun Smaabladet Lind vokser vildt 

 i Norge, hvor den findes i de sydligere og lavere Egne og langs 

 Vestkysten mod Nord til den sydlige Del af Nordlands Amt. 



Lindens Blomster er temmelig smaa. De har 5 Bæger- og 5 

 Kronblade, mange Støvdragere, dannede ved Spaltning af 5, og en 

 5-bladet Støvvej, der bestaar af et 5-lappet Ar (Fig. 7), en Griffel 

 og en 5-rummet Frugtknude (Fig. 6) med 2 Æg i hvert Rum ; dog 

 udvikles i Reglen kun et af disse 10 Æg. Frugten bliver derved 

 en enfrøet Nød, som ikke løsner sig fra sin Stilk. Blomsterne sid- 

 der 3 — 7 sammen i en lille Kvast, der paa sin Akse bærer et stort 

 blegt Højblad; dette bliver under Frugtmodningen tørt og tjener, 

 naar hele Frugtstanden (Fig. 4) falder af, som Flyveapparat (i 

 Frøspredningens Tjeneste). 



Blomsterne er udpræget førsthannede og bestøves af Bier, 

 som vejledes af Duften og tager den rigelige Honning, der samles 

 i de baadformede Bægerblade (Fig. 8). Linden blomstrer i Juni — 

 Juli, og da den gærne er meget rigt blomsterbærende, besøges den 

 af en Mængde Bier, saa at man paa Frastand kan høre deres Sum- 

 men, ligesom den fine Duft udvikles i saadan Righoldighed, at Luf- 

 ten i Nærheden af Træerne er mættet med den. 



Lindens Blade sidder i to Rækker paa Grenene og er skævt 

 hjærtedannede med den mest udviklede Side ind mod Grenen ; de 

 ender i en ret lang Spids og er savtakkede i Randen. Paa Under- 

 siden findes der i Vinklerne mellem de smaa Nerver smaa lyse- 

 brune Haartotter (Fig. 2), der ved nærmere Eftersyn viser sig at 

 dække over en lille Hule (Fig. 3), hvori der gærne træffes nogle 

 smaa Midder; disse Skjulesteder, som kaldes Domatier, udvikles 

 formodentlig til Beskyttelse for de smaa Dyr, der saa til Gen- 

 gæld gør Planten en eller anden Tjeneste, ganske vist véd man 

 endnu ikke hvilken. En saadan gensidig Hjælp kaldes Symbiose 

 (Samliv). 



Linden benyttes foruden som Allé- og Parktræ ogsaa til 

 Hække, da den taaler Klipning godt. Dens Ved er ikke særlig 

 værdifuldt, derimod benyttes dens sejge Bast (Lindebast) meget; 



