228 



Af de i Norden levende Arter er Almindelig Hvidtjørn den 

 hyppigste i Danmark. Den er som Regel en 2 — 5 m høj Busk; 

 sjældnere udvikler den sig til smaa Træer, saaledes som man ser den 

 f . Eks. i Jægersborg Dyrehave ved København. Som Navnet hentyder 

 til, er Busken tornet; paa de aarlig dannede Langskud findes der 

 i Bladhjørnerne korte Grene, som meget hurtigt afslutter deres 

 Vækst og bliver sylspidse og stikkende (Grentorne); den samme 

 Slags Torne fandt vi hos Havtorn (Nr. 243), Vrietorn (Nr. 240) og 

 Abild. Bladene er omvendt ægdannede og fjerlappede, med 3 — 5 

 savtakkede Lapper; de er mørkt grønne, stive og blanke. Paa 

 korte Skud sidder en lille Halvskærm af hvide Blomster; ofte er 

 Blomstringen saa rig, at hele Busken er som overpudret med et 

 let Lag Sne; større Bevoksninger af Hvidtjørn afgiver i Blomst- 

 ringstiden (Maj — Juni) et særdeles smukt Skue. Den enkelte Blomsts 

 Bygning er som hos Røn. Ogsaa her har Blomsterne en lidet til- 

 talende Lugt og bestøves især af Fluer. Svarende til de 2 — 3 

 Grifler findes der i de røde Stenæbler 2 — 3 Stene. Andre vildt- 

 voksende og ogsaa dyrkede Hvidtjørn Arter, bl. a. Engriflet H. 

 (C. monogyna Jacq.), har blot 1 eller 2 Frugtblade. 



Hvidtjørn-Arterne vokser i Skove og Krat, langs Gærder o. 

 lign. St. baade i Danmark og Norge. Almindelig Hvidtjørn fore- 

 kommer i Norge dog rimeligvis kun som plantet og forvildet. 

 Hvidtjørn anvendes i udstrakt Maalestok til Hegn og giver, naar 

 den klippes rigtigt, et ypperligt Middel til Afgrænsning og Beskyt- 

 telse af Haver, Marker, Jærnbanelinjer o. lign. Ogsaa fritstaaende 

 og rødblomstrede Varieteter (især af Engriflet Hvidtjørn) plantes 

 i Haver (Rødtjørn). Veddet er meget haardt og benyttes til 

 Drejerarbejder m. m. 



Tav. 286. Fig. 1. Blomsterstand og Dværgskudsblade. Fig. 2. Toppen af 

 et Langskud. Fig. 3 og 4. Frugtstand og Blade med Efteraarsfarve. Fig. 5. 

 Frugt med det kødede Yderlag fjærnet paa den ene Side, saaledes at de to 

 Frugtstene ses (*/i). 



287. Dværgmispel, Cotoneaster integerrima Medik. 

 N. Dvergmispel. 



Som ovenfor (S. 224) nævnt adskiller Dværgmispel sig fra 

 Flertallet af Kærnefrugtfamiliens Slægter ved, at Frugtbladenes 

 indre Sider ej er sammenvoksede (se Fig. 3); Oversædigheden er 

 altsaa ikke helt gennemført. Allerede i August er de kønne, røde 

 (hos en nærstaaende Art sorte) Frugter modne; og paa den Tid 

 lægger man snarest Mærke til den lave og uanselige Busk, der 



