244 



i den nordlig tempererede Zone. De vigtigste Kendemærker for 

 Slægten er Manglen af Yderbæger og Smaafrugternes Beskaffenhed. 

 Medens de hos de nærmest foregaaende Slægter var Nødder, er de 

 hos Biihus Stenfrugter, der sidder udenpaa den kegleformede Del 

 af Blomsterbunden, og undertiden falder af som et samlet Hele. 

 Bladene er hos de fleste Arter stærkt delte. Endelig er det ejen- 

 dommeligt for Slægten, at Stængler og Blad- og Blomsterstilke hos 

 næsten alle Arter er besatte med stikkende og mere eller mindre 

 krogformede Torne, der ligesom hos Roserne er Barktorne. løvrigt 

 er der med Hensyn til Livsvarigheden den Forskel, at Hovedmassen 

 af Arterne er Buske, hvis blomstrende Grene udspringer fra for- 

 veddede, to- eller sjældent fleraarige Stammer (Nr. 306 — 308), me- 

 dens en mindre Part af dem er urteagtige: de blomstrende Skud 

 kommer da fra underjordiske Skud (Nr. 309—311). — Naar Ad- 

 skillelsen af mange Arter indenfor Slægten ofte er vanskelig, beror 

 det paa, at Skelnemærkerne kan være svære at faa fat paa, da 

 der gives talrige Mellemformer, og Arterne er tilbøjelige til at 

 variere stærkt og krydses meget. 



Hos Hindbær udspringer der fra en forveddet Jordstængel 

 meterhøje, trinde og blaaduggede Skud med violette Torne og ulige- 

 finnede Blade (Fig. 1), der paa Undersiden er hvidfiltede. Disse 

 Skud overvintrer, og paa dem fremkommer det følgende Aar blom- 

 strende Grene med 3-koblede Blade. Blomsterne er ret uanselige; 

 de har oprette, hvide og smalle Kronblade og talrige Støvdragere, 

 ved hvis Grund Honningen udskilles (Fig. 2). Blomsterne besøges 

 nemlig meget flittigt af Bier. Hver af de mange Støvveje (Fig. 3) 

 har en lang Griffel. Smaafrugternes Antal er stort (Fig. 4 og 5); 

 de er som før nævnt Stenfrugter med rigeligt Kød og grubet Sten 

 (Fig. 6). Den vegetative Formering spiller en stor Rolle for 

 Hindbær; der dannes talrige Rodskud, som betinger dens selskabe- 

 lige Vækst og dens Vandringsevne, 



Hindbær vokser i Skove og Krat paa ret tør Bund og er 

 hyppig i Danmark og Norge. Den blomstrer i For- og Højsom- 

 meren. De vilde Planters „Bær" er spiselige; de staar dog tilbage 

 for de dyrkede Formers i Størrelse, men ikke i Aroma. Hindbær- 

 saft benyttes foruden i Husholdningen ogsaa i Medicinen. 



Tav. 306. Fig 1. Spidsen af et blomstrende Skud og et Blad fra det 

 første Aars Skud; Undersiden vender mod Beskueren. Fig. 2. Blomst i Længde- 

 snit (Vi). Fig. 3. Støvvej ('7i). Fig. 4. Bæger og Smaafrugter (Vi). Fig. 5. 

 „Bærret" frigjort fra Blomsterbunden (Vi). Fig. 6. Stenfrugt med Kødet i Længde- 

 snit, men med hel Sten (Vi). 



