276 



og de elliptiske Blade; den ene har rosenrøde, den anden hvide 

 Blomster; Kronbladene er ret dybt kløvede. Meget ejendommeligt 

 for dem er, at Blomsterne er særkønnede og Planterne tvebo. Han- 

 og Hunblomster kendes let fra hinanden; medens hine har et 

 slankt Bæger, er det meget tykkere hos Hunblomsterne, af hvis 

 Munding Griflerne rager ud; sammenlign Fig. 1 med Fig. 2. Efter 

 Blomstringen falder Hanblomsterne af, men Hunblomsterne vokser 

 stærkt til; Bægeret udvides betydeligt for at kunne rumme den 

 store Kapsel (Fig. 3). Denne aabner sig ved 5 Klapper, men hver 

 af disse er spaltet i 2. Et Længdesnit af Kapslen viser det for 

 Familien ejendommelige, at Frøstolen er en central Søjle, tæt be- 

 sat med de nyreformede Frø (Fig. 4). 



Dag-Pragtstjærne vokser især i fugtige Skove og Krat og er 

 mest en Skyggeplante; den blomstrer det meste af Sommeren. Den 

 er almindelig i Danmark og Norge og vokser enkelte Steder paa 

 Færøerne. Aften-Pragtstjærne findes langs Veje og paa Marker og 

 høje Enge, ret hyppigt i Danmark; i det sydøstlige Norge er den 

 ligeledes almindelig, medens den er sjælden langs Kysten (indtil 

 et Stykke Nord for Trondhjem). Den blomstrer i Juni — September 

 og er natblomstrende (se S. 273). Begge er fleraarige. 



Tav. 342. A. Dag-Pragtstjærne. Fig. 1. Top af Hanplante. Fig. 2. 

 Knopper og Blomst af en Hunplante. Fig. 3. Kapsel (Vs). Fig. 4. Samme, skaa- 

 ret igennem paa langs. Fig. 5. Frø ('"/i). — B. Aften-Pragtstjærne. Fig. 6. 

 Top af en Hanplante. Fig. 7. Blomst af en Hunplante. 



343. Klinte, Agrostemma githago L. 



Paa Kornmarker, især i Vintersæden, er Klinten et yderst 

 almindeligt Ukrudt i Danmark og det sydøstlige Norge, og 

 den er fundet saa langt mod Nord som Korndyrkningen naar (til 

 Finmarken). I det hele har denne Plante en vid Udbredelse i de 

 fleste Verdensdele, men er overalt knyttet til det dyrkede Land; 

 fra dens oprindelige Voksesteder (dens Hjemland er dog ukendt, 

 men sandsynligvis Omraadet om Middelhavet) er den med Kulturen 

 naaet til fjærne Egne. Ligesom af Kornblomsten (Nr. 7) finder 

 man Frøene af Klinten i Kornaffaldet, der er bevaret i Tørven 

 ved de berømte Pælebygninger i Schweiz. 



Klinten er enaarig. Hele dens Ydre gør den vel skikket til 

 at hævde sig i Kornmarkernes tætte Trængsel af Planter. Den 

 meterhøje og ranke Stængel bærer linjedannede Blade, der ligesom 

 Stænglen er graahaarede, og mod Spidsen nogle faa, store Blom- 



