284 



PORTULAKFÅMILIEN, PORTULACACEÆ. 



350. Vandarve, Montia lamprosperma Cham. 

 N. Kildearve. Isl. Gr^ta. 



Paa fugtig Bund, mest en saadan, som ofte er oversvømmet^ 

 eller langs Bredderne af Vandløb, oftest i de vanddrukne store 

 Mospuder, træffes den lille og i og for sig uanselige Vandarve, 

 der dog i større Mængde danner iøjnefaldende, friskt grønne Be- 

 voksninger. I saadanne vil man finde dens Stængler krybende og 

 rodslaaende, medens der fra dem udgaar oprette og forgrenede Skud 

 med tættere siddende Blade (Fig. 1). I flere Henseender staar Slæg- 

 ten (og Portulakfamilien) nær ved Nellikefamilien; som fælles 

 Kendetegn kan nævnes: de modsatte Blade, den kvastformede 

 Blomsterstand, den 5-bladede Krone, den l-rummede Støvvej med 

 3 Grifler (Fig. 4) og den 3-klappede Kapsel (Fig. 5), i hvilken 

 Frøene sidder paa en fri og midtstillet Stol. Men til Forskel kan 

 anføres, at der kun er 2 Bægerblade og 3 Støvblade, og at Kro- 

 nen er sambladet og lidt uregelmæssig (Fig. 3). — Vandarve er 

 enaarig (Fig. 2) eller fleraarig (Fig. 1); ved Udtørring af Jorden 

 forsvinder den hurtigt. Den findes hist og her i Danmark og er 

 almindelig i Norge, paa Island og paa Fæøerne. Den blomstrer i 

 Forsommeren; Frøene er glinsende sorte (Fig. 6). 



Tav. .350. Fig. 1 og 2. Planter af forskellig Udvikling. Fig. 3. Kronen ud- 

 bredt (Vi). Fig. 4. Støvvej CVi). Fig. 5. Bæger og Kapsel (Vi). Fig. 6. Frø ("/i). 



SALTURTERNE, CHENOPODIACEÆ. 



351. Gaasefod, Cheno podium album L. 

 N. Meldestok. Isl. Mjelunjéli. 



Som Familiens Navn angiver, vokser mange af dens Arter 

 paa saltholdig Jordbund, og nogle kan endog slet ikke trives 

 andetsteds, medens andre lever baade paa Strandbredder og læn- 

 gere inde i Landet, især paa dyrkede Jorder. Størsteparten af Ar- 

 terne er Urter med spredte, ofte kødfulde Blade uden Akselblade. 

 Meget ejendommelig for en Mængde Arter indenfor Familien er 

 den Beklædning af smaa, saftfyldte Haar, som sidder meget tæt 



