307 



BIRKEFAMILIEN, BETULACEÆ. 



371. Vorte- Birk, Betula pendida Roth. 

 N. Lavlandsbirk. 



Slægterne Birk og Æl er ligesom de foregaaende Rakletræer, 

 men den lille Familie, hvortil de hører, kendetegnes ved, at 

 deres Frugt, en lille Nød, ikke omsluttes af nogen Skaal. Begge 

 Slægter er enbo. Hos Birken kommer Hanraklerne frem om 

 Efteraaret og overvintrer nøgne, medens Hunraklerne først viser 

 sig i Blomstringsaaret (Figg. 1 og 5). Bagved Støtte- og For- 

 blade (Raklernes „Skæl") sidder de af Støvblade bestaaende Han- 

 blomster (Figg. 2 og 3) og de af 1 Støvvej byggede Hunblomster 

 (Fig. 4); af Hunblomster findes 3 indenfor Skællene, som under 

 Frugtmodningen antager en anden Form (Fig. 7) og fældes sam- 

 men med de tyndvingede Nødder (Fig. 6). 



Fælles for de nordiske Lande er to Arter Birk, som 

 under gunstige Forhold naar en Højde af 20 — 25 m, og i det 

 hele er hinanden meget lig. Vorte-Birkens unge Grene er ikke 

 behaarede, men besatte med smaa Vorter, og de skævt rudedan- 

 nede eller næsten trekantede Blade er dobbelt savtakkede. Den 

 findes i Danmark baade vild, i Skove og Moser, og almindeligt 

 plantet. Som dens norske Navn angiver, holder den sig i Norge 

 til Lavlandet, den gaar paa Fjældene ikke højere op end til 

 5 — 600 m; dens Forekomst strækker sig til Trondhjemsf jorden. 



Hvidbirk, norsk Højf jeldsbirk eller Almindelig Birk, 

 islandsk Skogviåur eller lim bj ork {Betula puhescens Ehrh.) 

 kendes fra foregaaende ved, at de unge Grene er dunhaarede og 

 uden Vorter, medens de mere afrundede Blade oftest kun har en- 

 kelt savtakket Rand. I danske Skove forekommer denne Art 

 baade plantet og vild og er meget almindelig i danske Moser. 

 Den er ligesom Vorte-Birken et nøjsomt og ret haardført Træ, 

 der kræver fuldt Lys for at kunne udvikle sig, og som selv giver 

 liden Skygge. Derfor er Bunden i de Bevoksninger eller Lunde, 

 som Birkene danner i Skovene, ofte græsklædt. Deres hvide 

 Stammer og deres smukt hængende og for Vinden let svajende 

 Grene giver Birkene en ejendommelig Ynde, som gør disse Træer 

 særdeles egnede til at plantes i Parker og Haver. I Norge findes 

 Hvidbirken overalt, og den gaar i de sydligere Egne over 1,000 m 

 over Havet; dog synker Højdegrænsen mod Nord betydeligt. Det 



20* 



