311 



(Planten er tvebo). Hanblomsten bestaar af nogle (oftest 4) Støv- 

 dragere, støttede af et Højblad, saakaldte Rakleskæl (Fig. 4), og 

 Hunblomsten af en Støvvej med 2 Ar og to smaa skælagtige For- 

 blade, ligeledes støttet af et Rakleskæl (Fig. 5). Frugten er en tør 

 Stenfrugt, der synes vinget ved de to smaa Forblades Udvikling 

 (Fig. 6). Porsens Blade er omvendt-ægdannede med kiledannet 

 Grund og savtakkede mod Spidsen. 



Tav. 375. Fig. 1. Gren. Fig. 2. Grenstykke med blomstrende Hanrakler. 

 Fig. 3. Grenstykke med blomstrende Hunrakler. Fig. 4. Hanblomst med Rakle- 

 skæl (Vi). Fig. 5. Hunblomst med Rakleskæl ('7i). Fig. 6. Frugt med For- 

 blade (^7i). 



PILEFAMILIEN, SALICACEÆ. 



376. Bævreasp, Populus tremnla L. 

 N. Asp, osp. 



Til Pilefamilien hører kun to Slægter: Poppel og Pil. Af 

 Popler findes der i Norden kun én vildtvoksende Art, Bævre- 

 asp en, men adskillige plantes jo meget almindeligt i Danmark og 

 de sydligere Egne af Norge; de benyttes hovedsagelig som Vej- 

 træer, Allétræer eller lign. 



Bævreaspen er et let kendeligt Træ, der kan naa en meget 

 anselig Højde (30 m), men ogsaa ofte optræder som lavt Purkrat, 

 saaledes f. Eks. paa Jyllands Heder. Sit Navn har den, fordi dens 

 Bladstilke er sammentrykte fra Siden og saa spinkle, at de næsten 

 kredsrunde, bugtet-takkede Bladplader bevæges („bævrer") ved det 

 mindste Vindpust; dog findes der nogle mere kortstilkede Blade, 

 som ved Pladens Grund (Fig. 9) bærer to Honningkirtler („eks- 

 traflorale Nektarier", ligesom f. Eks. Kvalkved, Nr. 63), hvis 

 Honning opsuges af Myrer. Bladpladen er som ung noget silke- 

 haaret, men bliver med Alderen nøgen, stiv, næsten læderagtig og 

 har en lysere Underside. 



Ofte vokser Bævreaspen selskabeligt, hvad der skyldes dens 

 store Evne til at skyde Rodskud; den trives bedst paa ret tør 

 Bund og er meget nøjsom. I Danmark er den udbredt over hele 

 Landet og i Norge, hvor den til Fjælds naar op næsten til' Birke- 

 grænsen, ligeledes. Paa Island er den kun fundet i Fnjoskadal 

 paa Nordlandet. Den er indvandret tidligt i Skandinavien, omtrent 

 samtidig med Birken, og Japetus Steenstrup benævnede Tids- 



