312 



rummet for den første Skovvækst her i Danmark efter den (Aspe- 

 perioden). 



Aspen blomstrer i Marts — April, før Løvspring, og er ligesom 

 de hidtil omtalte Rakletræer (Nr. 367 — 375) Vindbestøver; dens 

 Rakler er hængende og lodne. Baade Han- og Hunblomster (Figg, 

 6 og 7) har et skaalformet Bioster; de støttes af fligede, rand- 

 haarede Rakleskæl (Figg. 4 og 5). 



Baade Popler og Pile er tvebo, og deres Frugter er Kapsler 

 med smaa lette Frø, der har en stor Frøuld (Fig. 8). 



Bævreaspen plantes undertiden, men det er dog især de ind- 

 førte Poppel-Arter, der spiller større Rolle i saa Henseende. Da de 

 taaler stærk Beskæring, bliver de ofte studsede („stynede") saa 

 meget, at de kommer til at bestaa af en 3 — 5 m høj, tyk Stamme 

 og en rundagtig Krone af faa-aarige, lige lange Grene. De mest 

 benyttede Arter er fra Nord- Amerika : Kanadisk Poppel {Populus 

 virginiana Fougeroux) og Ontarisk Poppel (P. candicans Ait.). 

 Dog plantes ogsaa hyppigt de sydeuropæiske Arter : Sort Poppel 

 (P. nigra L.) og Pyramide-Poppel (P. italica Moench.); den 

 sidste er let kendelig paa sin slanke Pyramideform. Endnu al- 

 mindeligt plantede Poppel-Arter er Sølv-Poppel {P.albali.) med 

 Blade, der paa Undersiden, i alt Fald som yngre, er snehvidt filtede, 

 og den haardføre Graa Poppel (P. canescens Sm.), hos hvilken 

 Bladene er hvidgraat filtede paa Undersiden, men tilsidst dog glatte. 



Bævreaspens Ved er let og løst; det har en særlig Anven- 

 delse, idet Tændstikker næsten udelukkende fremstilles af denne 

 Træart. 



Tav. 376. Fig. 1. Bladbærende Gren. Fig. 2. Gren med Hanrakler. Fig. 3. 

 Gren med Hunrakler. Fig. 4 og 5. Rakleskæl fra Han- og Hunrakle (Vi). 

 Fig. 6. Hanblomst (Vi). Fig. 7. Hunblomst i Længdesnit (^Vi). Fig. 8. Frø 

 med Frøuld (Vi). Fig. 9. Bladpladens Grund med to Kirtler (Vi). 



377. Vidj e-Pil, Salix caxwea L. 

 N. Selja, silje. 



Pile-Slægten er i Norden meget artrig, og mange af Arterne 

 er indbyrdes nærbeslægtede og krydses ikke sjældent; det er der- 

 for vanskeligt at kende dem fra hverandre. Kun en Del af Arterne 

 er vildtvoksende ; en hel Mængde er indførte og plantes til Hegn, 

 til Vejtræer og for Kurvefletningens Skyld. 



Pile-Arterne har tilfælles, at de bærer oprette Rakler, 



