334 



uddannet som krybende Rodstok; hos de fleste er Bladene, som 

 findes ved Grunden og ofte opad Blomsterstænglen, af sædvanlig 

 Form for enkimbladede Planter: helrandede, ligenervede, smallere 

 eller bredere og ofte saftige, som hele Planten da ogsaa er. 



Blomsten er en Liljeblomst, der er blevet oversædig, uregel- 

 mæssig og har mistet nogle af sine Organer, medens andre er 

 blevne udviklede paa særlig Maade. Den ydre Kreds af Bloster- 

 blade er ret uberørt af Forandringen, men i den indre er det ene 

 Blad blevet meget større end de to andre og helt afvigende i Form 

 og Uddannelse; dette Blad skulde vende opad og ind mod Plantens 

 Akse, men ved Snoning af Frugtknuden (Fig. 4) eller Blomster- 

 stilken staar det hos de fleste af vore Gøgeurter nedad; det kaldes 

 Læben og bærer hos mange, saaledes f. Eks. hos Slægten Gøge- 

 urt, en bagud rettet Spore (Fig. 4). Gaar vi dernæst til Blom- 

 stens egentlige Kønsorganer, er Forandringen fra den sædvanlige 

 Liljeblomst saa stor, at Tydningen af de forskellige Dele er ret 

 vanskelig. Paa Tavle 399 Fig. 4 og 5 ser man indenfor de hvæl- 

 vede Blosterblade i Blomstens øvre (egentlig nedre!) Halvdel et 

 Legeme, der bærer to kølleformede mørke Smaaorganer; dette Le- 

 geme, som er gengivet stærkere forstørret i Fig. 6 og paa Tavle 

 401 i Fig. 5, anses for at være en Sammenvoksning af Grifler og 

 Støvdragere og kaldes Griffelstøtten. Der er kun én Støvdrager 

 fuldt udviklet og dens Knap med de to Støvsække er det rødlige 

 Parti foroven i Fig. 6; Støvsækkene har aabnet sig, saaledes at 

 Støvmasserne titter frem (de mørke Dele). I Fig. 7 er en enkelt Støv- 

 masse afbildet endnu stærkere forstørret; den bestaar af en stor 

 Mængde sammenklæbet Støv, aldeles lignende Støvmasserne hos 

 Svalerod (Nr. 80, S. 62). Den nedre Del af Støvmassen er 

 trukket ud i en lang Stilk, som ender med en flad, klæbrig K læbe- 

 ski ve; den er i Blomsten skjult i en lille Pung (den lyse, rødligt 

 anstrøgne Dannelse ved Foden af Støvsækkene i Fig. 6), som ved 

 den svageste Berøring brister og lader Klæbeskiven komme til Syne. 

 Forsøger et Insekt, der har sat sig paa Læben, at naa Honningen 

 i Sporen, maa det nødvendigvis bøje Hovedet fremover og kommer 

 da næsten altid til at støde paa Pungen, hvorved Klæbeskiverne 

 frigøres og straks fæster sig paa Insektets Pande, Øjne eller lig- 

 nende Plads. Man kan efterligne Insektet ved Hjælp af en Naal, 

 og Fig. 7 viser os, hvorledes den ene Støvmasse har fæstet sig 

 paa Naalespidsen, og tillige, at Støvmassen paa Grund af sin 

 Tyngde bøjer sig fremover. Det samme sker paa Insektet, og naar 

 det nu besøger den næste Blomst, vil Støvmassen meget let komme 



