356 



425. A. Smalbladet Kæruld, Eriophorum polystachywn L. 

 N. Smalbladet myruld. Isl. K16fifa, Marghneppa. 



B. Tue-Kæruld, Eriophorum vaginatum L. 

 N. Skede-myruld. 



De hvide Uldtotter, der saa almindeligt findes ligesom strøede 

 ud over Mosers og Enges grønne Tæppe, er jo velkendt for Almen- 

 heden; det er Kæruldens frugtbærende Aks. Hos nogle Arter (f. 

 Eks. A) sidder de flere sammen i et nikkende Knippe, hos andre 

 (f. Eks. B) staar de enlige og stivt oprette. „Uldtraadene" er Blom- 

 stens Blosterblade, der her er mange i hver Blomst og formede 

 som lange, bløde, flade Haar; i Blomstringstiden, i April — Maj, er 

 de ganske korte, saaledes at de ikke rager ud over Dækbladene, 

 og Lægmand, der ser en blomstrende Kæruld (se Aksene øverst 

 paa Tavlen), aner sjældent, at det er en Plante, han en Maanedstid 

 senere, naar dens Frugter er i Modning, kender saa vel. Naar und- 

 tages denne ejendommelige Udvikling af Blostret, er Blomstens 

 (Fig. 2) og ogsaa Aksets Bygning den samme som hos Kogleaks. 

 At de lange Uldhaar, der hæfter ved den modne Frugt (Figg. 4 og 5), 

 er et udmærket Spredningsmiddel, behøver næppe at fremhæves. 



Smalbladet Kæruld har flere Smaaaks i en Skærm og 

 støttede af et Hylsterblad; den har en vandret og krybende Rod- 

 stok, hvormed den trænger igennem Kærenes bløde, vaade Bund; 

 dens overjordiske Stængler udgaar med kvartérlange Mellemrum 

 fra Rodstokken og staar derfor spredte. Den er meget almindelig 

 over hele Norden og gaar op til de højest liggende Kær i Fjældene 

 og langt mod Nord i de arktiske Egne. 



Tue-Kæruld, ogsaa kaldet Skedestraaet K., vokser mest 

 i Moser, hvor dens store, faste Tuer ofte er den fremherskende 

 Plantevækst, tit næsten ganske eneherskende. De blomstrende Stæng- 

 ler bærer kun ét Løvblad med en lille bitte Bladplade og en oppustet 

 Skede; i Spidsen er der en enkelt Aks. Alle de andre Blade er 

 grundstillede. Den har ingen krybende Udløbere. Den er almindelig 

 i hele Norge og ikke sjælden i Danmark. 



Begge Arter bliver 15 — 75 cm høje. 



Tav. 425. A. Smalbladet Kæruld. Fig. 1. Straaets øvre Del med blom- 

 strende Aks. Fig. 2. Blomst (Vi). Fig. 3. Aks i Frugt. Fig. 4. Nødfrugt med ud- 

 vokset Uld. Fig. 5. Nød med den nedre Del af Ulden (7i). Fig. 6. To Dækblade 

 (Vi). — B. Tue-Kæruld. Fig. 7. En Del af en Tue med Akset afskaaret samt 

 et aksbæronde Straa i Blomst. Fig. 8. Aks i Frugt med udvokset Uld. 



