369 



Den her skildrede Bygning af Smaaakset og Blomsten gen- 

 finder vi med mindre Afvigelser hos næsten alle vore nordiske vildt- 

 voksende og dyrkede Græsser. De forskellige Slægter skelnes fra 

 hverandre paa Antallet af Blomster i Smaaakset, Avnernes Form 

 og Udstyr, Blomsterstandens Form o. s. v. Vi begynder med Slæg- 

 ter, som har Top (eller Dusk), flerblomstrede Smaaaks og smaa 

 Yderavner, 



Eng-Svingel er en 30—60 cm høj, fleraarig Plante, som vokser 

 paa høje Enge og Marker; den er hyppigt dyrket som Fodergræs. 

 Som næsten alle vore Græsser blomstrer den ved Midsommertid. 

 I Danmark er den almindeligt udbredt, i Norge derimod mangler 

 den i det nordligste (fra c. 68« 45' N. B.). 



Tav. 442. Fig. 1. Rodstok med unge og ældre (afskaarne) Straa. Fig. 2. 

 Top i Blomstring. Fig. 3. Blomstrende Smaaaks. Fig. 4. Blomst omgivet af 

 Inderavne og Forblad, set fra Ydersiden; de to af Støvknapperne er faldne af 

 (Vi). Fig 5. De to Yderavner (Vi). 



443. A. Faare-Svingel, Festuca ovina L. 

 N. Faare-svingel. Isl. Saudvingull. 



R. Rød Svingel, Festuca riihra L. 

 N. Rød svingel. Isl. Tiinvingull. 



Der er stor Forskel paa Bladene mellem den her afbildede 

 Faare-Svingel og den foregaaende Art, Eng-Svingel. Hos denne 

 sidste var de brede og flade; her er de traad- eller børsteformede, 

 idet R&,ndene er indrullede. Dette staar i Forbindelse med den 

 tørre Vokseplads, Bakker og sandede Marker, som Faare-Svingel 

 ynder. Ved Indrulningen opnaar Planten nemlig, at de sartere 

 Dele af Bladet, hvor Spalteaabningerne især findes, beskyttes mod 

 for stærk Fordampning. — En saadan Forskel i Bladbygningen 

 er gennemgaaende hos Græsserne: de Arter, der lever paa nogen- 

 lunde fugtige eller beskyggede Pladser, har flade Blade (Eng- og 

 Skov-Græsser), medens de Arter, der hører hjemme paa tør Bund 

 (Sandmarker, Sandstrand, Klitter o. s. v.), har indrullede Blade (er 

 Xerofyter). 



Hos den anden her gengivne Art, Rød Svingel, er det 

 samme Tilfældet med alle Bladene undtagen de faa og smaa, som 

 sidder paa det blomstrende Straa; de er nemlig flade. Rød Svingel 

 har en selskabelig Vækstmaade og kan ofte dække større Partier 

 af Jordbunden, hvilket beror paa dens rigelige Udløberdannelse. 



Mentz og Ostenfeld, Nordens Flora. 2. Udg. 24 



