370 



Faare-Svingel derimod danner tætte Tuer uden Udløbere, og Plan- 

 terne kommer hos denne altid til at staa i nogen Afstand fra 

 hverandre uden at frembringe et jævnt Plantedække. 



Hos begge Arterne er Smaaaksene gærne rødviolet anløbne 

 og indeholder noget færre Blomster end Eng-Svingels, ligesom 

 Toppen er betydelig mindre. 



Faare-Svingel bliver 8 — 50 cm og Rød Svingel 30—80 cm 

 høj; de er begge almindeligt udbredte i hele Norden, Færøerne og 

 Island iberegnede. 



Af Faare-Svingel træffer man i fugtige, nordlige Egne (vestl. 

 Norge, Island og Færøerne) særdeles hyppig en Form med top- 

 spirende (vivipare) Aks, d. v. s. i Inderavnernes Hjørner frem- 

 kommer der i Stedet for en Blomst et lille Skud med korte Blade 

 og rigelig Oplagsnæring i Bladskederne (Fig. 4); det løsnes let fra 

 Aksets Akse og giver Opkomst til en ny Plante. Det er altsaa et 

 Forhold, som meget ligner Yngleløgdannelsen hos Løg (se S. 322). 



Tav. 443. A. Faare-Svingel. Fig. 1. En Del af en Tue med de 

 blomstrende Straas Toppe afskaarne. Fig. 2. Top. Fig. 3. Smaaaks (Vi). Fig. 4. 

 Topspirende („vivipar") Form. — B. Rød Svingel. Fig. 5. Rodstok med den 

 nederste Del af Straaet og med Bladskud. Fig. 6. Top. Fig. 7. Smaaaks i 

 Blomstring (Vi). 



444. Skov-Hejre, Bromus asper Murr. 

 N. Skarp faks. 



Det ses let af Tavlen, at Skov-Hejres Navn giver et Finger- 

 peg i Retning af Plantens Vokseplads; de brede, flade Blade an- 

 giver den som hjemmehørende i Skove og Krat. Det er en ofte 

 mere end meterhøj Plante med tæt haarede Bladskeder og ru Top- 

 grene. Den er almindelig i Danmark og forekommer i Norge i den 

 sydlige Del, langs Kysten nordover til Trondhjemsfjorden. 



Hejre-Slægten ligner Svingel meget, men kendes paa et Par 

 Forhold, som fortjener Omtale. Hos alle Græsser bestaar Bladet 

 af en lang, linjedannet Bladplade og en Skede, som omslutter 

 Straaet; paa Overgangen mellem Plade og Skede er der gærne en 

 lille hindeagtig, f ritstaaende Dannelse, den saakaldte Skedehinde 

 (se Fig. 3 paa Tavle 452). 



Hos de allerfleste Græsser er Skeden spaltet omtrent til sin 

 Grund, og den ene Rand dækker over den anden, saaledes er det 

 ogsaa hos Svingel. Men hos Hejre er Skedens Rande sammen- 



