377 



Hos Fjæld-Rapgræs træffes ofte det samme Forhold, som vi 

 fandt hos den højnordiske Form af Faare-Svingel (S. 370), nemlig 

 Vivipari (S. 288). 



Tav. 453. Fig. 1. Rodstok med Bladskud og den nedre Del af Straaet. 

 Fig. 2. Top. Fig. 3. Smaaaks (Vj). Fig. 4. Blomst med Inderavne og For- 

 blad r/l). 



454. A. Stortoppet Rapgræs, Poa pahistris L. 

 N. Sump-rap. 



B. Lund-Rapgræs, Poa nemoralis L. 

 N. Lund-rap. Isl. Runnasveifgras. 



De to her afbildede Arter er nær beslægtede med hinanden 

 og adskiller sig fra de i det foregaaende omtalte Rapgræsser ved, 

 at Nerverne paa Inderavnerne er utydelige; desuden er Antallet af 

 Blade paa selve Straaet 

 flere, medens Blad- 

 skuddene til Gengæld 

 er færre. De er begge 

 fleraarige og har tue- 

 formet Vækst; fra hin- 

 anden kendes de let- 

 test derved, at Skede- 

 hinden hos Stortoppet 

 Rapgræs er lang og 

 spids, hos Lund-Rap- 

 græs meget kort. Til- 

 lige er de i Ydre ret 

 forskellige fra hinan- 

 den, hvilket vel især 

 beror paa, at de ind- 

 taget Voksepladser af 

 forskellig Natur. Stor- 

 toppet Rapgræs er i 

 alle Forhold kraftigere 

 og grovere bygget end 



Lund-Rapgræs, og den vokser langs Bredderne af Bække eller paa 

 fugtige Enge, i alt Fald paa skyggeløse og fugtige Steder, medens 

 den finstraaede Lund-Rapgræs med de tynde, slappe Blade og den 

 dybt grønne Farvetone foretrækker Skygge og vokser i Skove eller 



Fig. 30. 

 Tværsnit af Græsblade. C, Tværsnit af Lund- 

 Rapgræs ('"/i). H, af Faare-Svingel {F. ovina var. 

 duriuscula); ('7i). De skraverede Partier er Kar- 

 strænge; de sorte det saakaldte Styrkevæv. Bla- 

 dets grønne Væv er hvide. 

 (Efter C. Raun ki ær). 



