395 



idet det indeholder Kumarin, det samme Stof, der findes hos enkelte 

 andre Græsser og hos Skovmærke (S. 53). 



Tav. 474. Fig. 1. Planten med blomstrende Dusk, i hvilken Arrene rager 

 ud af Smaaaksene. Fig. 2. Dusk i Han-Stadiet. Fig. 3. Smaaaks (Vi). Fig. 4. 

 Samme uden Yderavner (Vi). Fig. 5. Kornet med sine Avner (Vi). 



475. Festgræs, Hierochlo'é odorata "(L.) Wg. 

 N. Marigræs. Isl. Reyrgresi. 



Slægten Æerochloe viser sit Slægtskab med foregaaende ved 

 Smaaaksets Bygning; ogsaa her findes i hvert Smaaaks 1 tvekønnet 

 Blomst med kun 2 Støvdragere og 2 ufuldstændige, hanlige Side- 

 blomster (Fig. 5) med 3 Støvdragere; intet af Dækbladene har hos 

 vor Art nogen Stak. De brede, lysebrune og silkeglinsende Smaa- 

 aks er hos Festgræs samlede til en temmelig tynd og aaben Top 

 (Fig. 3), der allerede i April — Maj viser sig og gør dette Græs 

 let kendeligt. Det har krybende Rodstok med lange Udløbere. 

 Straaene er 30—60 cm høje og kun forneden bladbærende; medens 

 Straabladene er korte, er de vegetative Skuds Blade lange. 



Festgræs er udbredt over hele Norden, ogsaa i Island, men 

 er ikke noget hyppigt forekommende Græs. Det vokser paa fug- 

 tige Enge, der overskylles ved Vintertid, langs Aabredder o. lign. 

 St., og dufter ligesom Gulaks stærkt af Kumarin, særlig efter 

 Tørring. Bladene kendes let paa deres ejendommelige, bittert kryd- 

 rede Smag. Festgræs dyrkes ikke, og spiller ingen nævneværdig 

 Rolle for Høets Sammensætning paa naturlige Græsgange, men 

 det ædes gærne af Kreaturerne, hvor det ikke optræder i for stor 

 en Mængde. 



Tav. 475. Fig. 1. Udløber med nederste Del af et Straa. Fig. 2. Blad. 

 Pig. 3. Top. Fig. 4. Smaaaks (^/i). Fig. 5. Samme uden Yderavner. 



