423 



sammen og netop derved bringer de tyndvæggede Celler til at løsne 

 sig fra hverandre. 



Ved Vindens Hjælp spredes de lette Sporer, og under gunstige 

 Forhold, ved tilstrækkelig Fugtighed og Varme, spirer de paa 

 Jordens Overflade, i Klipperevner, paa Stengærder eller lign. St. 

 Men den Plante, der fremkommer vod Sporens Spiring, er ikke 

 nogen Engelsød af Moderplantens Skikkelse. Den er langt mere 

 uanselig (Fig. 5) og bestaar af et meget tyndt og fladt, bladagtigt 

 Legeme, kun faa Millimeter langt: Forkimen; ved den ene Ende 

 findes en Indbugtning, medens den modsatte Ende er tilspidset. Paa 

 Undersiden, der paa Fig. 5 er vendt opad, men i Naturen altid 

 hviler paa Jorden, ses fine Rodhaar, der gør Tjeneste som Rødder. 

 Endvidere finder man dér Kønsorganerne: de hanlige, nærmest Ind- 

 bugtningen, og de hunlige nærmest Rodhaarene. Ikke alene ved sit 

 Ydre, men ogsaa ved at bære Kønsorganer adskiller Forkimen sig 

 altsaa fra den Plante, hvoraf den er et Afkom. Og der maa saa- 

 ledes for Engelsøds saa vel som for alle andre Bregners Vedkom- 

 mende skelnes mellem to Generationer: den ukønnede, der re- 

 præsenteres af den sporebærende Engelsødplante, og den kønnede, 

 som er Engelsødforkimen med dens Kønsorganer. 



Ved Befrugtning af et af de hunlige Kønsorganer med Sæd fra 

 et af de hanlige dannes der en ny ukønnet Generation, en spore- 

 bærende Engelsødplante af det Udseende, vi nys har beskrevet, 

 medens Forkimen selv gaar til Grunde. Og af denne Engelsøds 

 Sporer opstaar nye Generationer af Forkim. Der er altsaa en sta- 

 dig Skiften af ukønnede og kønnede Generationer, en Generations- 

 veksel. 



Engelsød, der bliver ca. 30 cm høj, er meget hyppig i hele 

 Norden paa Klipper, paa Gærder, i Skove og Krat. Den foretræk- 

 ker noget skyggede Voksepladser paa en ret tør Bund. Ejendom- 

 melig er dens Evne til at udholde længere Tids Tørke; dens Blade 

 visner under saadanne Forhold ikke, men ruller sig sammen (Fig. 

 2) ; naar de atter modtager tilstrækkelig Fugtighed, folder de sig 

 ud igen, lige saa friske som tilforn. Ganske den samme Evne 

 findes hos enkelte Bregner, men især hos Mosser og Laver. Engel- 

 søds Blade holder sig grønne Vinteren over, og visner først hen 

 paa Foraaret, naar nye Blade udvikles. 



Tav. 499. Fig. 1. Engelsød, den ukønnede Generation. Fig. 2. Blad, sammen- 

 rullet, i en tør Periode. Fig. 3. Et Stykke af en Bladflig med fire Sporehushobe 

 (Vi). Fig. 4. Sporehus, der aabner sig, saa Sporerne kommer frem (ca. 'Vi). Fig. 5. 

 Forkim, sét fra Undersiden ('"/i). 



