18 



t. ex. fläckvis i Alfva inmyr, sydväst om Risala ("Hagmyr") och nordväst om Eske- 

 träsk (mellan morännäsen därstädes) och äro de typiska stationerna för LittoreUa 

 lacustris. 



De å vegetationskartan utlagda, sneda T-tecknen, utmärka terrängformer, vilkas 

 medelsträckning kan uttryckas så: vinkelrät mot lokalens sydväststreck. Fenomenets 

 orsakssamband med den Klingeska lagen är påtaglig och beror närmare därpå, att 

 först blekeuppslamlingen på den nordöstliga stranden under ackumulationsstadiet och 

 därefter erosionen (abrasionen) medför en tendens till en nordöstlig strandkontur 

 med den nämnda sträckningen, vinkelrätt mot den verkande kraften eller parallellt 

 med böljekammarna. Resultatet förstärkes genom isskjutning, som även - sträckvis — 

 kan vara den primära orsaken. Där nämligen ej lokala strömförhällanden bestämma 

 en rörlig ismassas strandpåskjutning, måste den givetvis bero av den i islossningen 

 rådande vindriktningen, som åstadkommer vattenhävning i sin riktning, och medium 

 av islossningsvindarna torde just vara sydvästen eller åtminstone vindar från syd- 

 kanten. ^). 



Vid ett områdes allmänna progressiva utveckling går tillandningen från syd- 

 sidan efter en större måttstock än erosionen på nordsidan, vilket resulteras i bäcke- 

 nets igenväxning, varefter den norra stranden utvisar läget för den forna sjön. 

 Sådana vallar äro rätt vanliga i Mästermyrs Stormyr och ha den nämnda huvud- 

 riktningen. Avvikande riktning — med flere modifikationer — betyder resultanten 

 till ström- och viadriktningskomposanter. 



En annan isverkan är uppfrysning. Denna är en bidragande orsak till den 

 nordöstra myrkantens eller myrholmars sydkants koloniartade utseende med Scltoemis- 

 arterna som karaktäristisk vegetation. Den märjliga, steniga moränen är här delvis 

 ursköljd. Dessa lokaler äro de under vintern bäst insolerade med starka temperatur- 

 växlingar och påföljande uppfrj'sning. Stranden blir i följd härav m. 1. m. "rörlig" 

 och uppluckrad och eventuell isskruvning gör bättre effekt. Stenar och block 

 l)åträffas ofta skjutna långa sträckor inåt land med rännor efter sig. Samma an- 

 ledning, markens glacio-edafiskt betingade sterilitet, till en parcellartad vegetation 

 förefinnes här som i Gottlands alvarområden och träskhedar (jmfr. Hesselman, 1908). 



Ståndorter och formationer. 



Nedanstående är ett försök till systematisering av Mästermyrs ståndorter och 

 formationer och får även omfatta omgivande marker, varför schemat blir ett gene- 

 rellt uttryck för gottländsk vegetation. ^lyrens vegetation omfattar huvudsakligen 

 hydrofyterna"). 



X. Stäadortsnivån temporärt eller permanent direkt beroende av grund- 

 vattennivån. Hydrofyter 



L]. Ståndortens botten är alltid under grundvattennivån. 



^) GransUniiig av vimlriktiiiiigen fin- "Meteorologiska iaUttagcIser") för ett antal år under den här funna 

 medeltiden för islossningen ger ock detta vid handen, vilket ju är att vänta; islossningen beror på högre tempe- 

 raturer (strax över o'') och dessa i sin tur på varmare vindar (från sydkanten). 



') I anslutning till I'.ROCKMANN-J. o. RCBEL (1912) får här ändeisen -ion avse formationer, -etiim 

 associationer, där ej förkortn. F. och Ass. ange detsamma. 



