29 



C/iam-vegetationen vackert purpurfärgad av Begiatoa roceo-persicina Zopf. Ett fägel- 

 kadaver i samma dike var anledningen. Förekomsten av den å s. 8 omnämnda 

 svaveljärnsubstansen beror på de anarroba svaveljärnbakteriernas verksamhet, liksom 

 den starka gasutvecklingen ur myrsumparna') anger en allmän, livlig anaerob bak- 

 terieverksamhet. 



Överallt i träskens blekebottnar bilda arter av några tradiga och förgrenade, 

 kolonibildande diatomacésläkten {Encyonema och G o mpl tonerna) en ibland över stora 

 sträckor tät schagg. I samma takt som sommarsedimenteringen äger rum, växa 

 trådarna upp i och över ytan till några centimeters höjd. Denna Encyonemetum- 

 Ass., först urskild av Kirghner i Bodensjön är att räkna till mesolimna-idformationen. 

 Vid flere tillfällen iakttogos kakliknande, grågula sjok därav lossna från bottnen och 

 flyta upp. — Primärt mikro- och mesolimnajidiskt uppträda som nämnt Scytonema- 

 arterna samt Tolypothrix lanata (Desv.) Wastm. epifytiskt i Carex strida-Ass. och 

 även under tegagropila-formen hemiplanktoniskt. Epifytiskt, isynnerhet på Chara, 

 uppträder en mängd släkten och arter av chlorophycéer. - Mesonereidiskt uppträder 

 CladopJiora glomerata och Draparnaldia cfr glomerata. 



Först med den mesolimntijida characé-vegetationen gör sig kryptogamfloran fysiog- 

 nomiskt märkbarare. Följande CAara-arter har jag påträffat i Mästermyr: Chara 

 polyacanta, Ch. hispida, Ch. cfr foetida, Ch. contraria, Ch. ceratliophylla, Ch. fragilis, Ch. 

 aspera "). De vanligast förekommande äro den grova och tättaggiga CJt. polyaca^dha 

 och G/i. asj;era, vilkas associationer ibland sammanflyta — i ackumulationsområdena —, 

 eljest äro skarpt åtskilda. Huvudmassan av ackumulationsomrädenas C/(«ra-vegetation är 

 Chara polyacanlitha-Ass. Omedelbart utanför Cfc(i;«Hi-vassarna vidtar C/iara-banken, 

 som i början c:a 50 cm. mäktig på blekeunderlag och under torrtid uppstickande ur 

 vattnet så småningom sjunker och tunnar av utåt till 40 å 50 cm. djup, där arten 

 upphör. Inmängd är Ch. aspera, som fortsätter ensam utanför Ch. polyacantha och 

 f. ö. påträffas ensam på djupställena. Båda arterna äro starkt inkrusterade, vartill 

 kommer en tät epifytvegetation av även inkrusterade cyanophycéer och diatomacéer, 

 som så småningom fylla mellanrummen mellan C'/ia?-a-individen. På så sätt bildas 

 en m. 1. m. sammanhängande krusta över hela denna vegetation med anrikning kring 

 C/iar«-individen, som blott med topparna (årsskotten) sticka upp ur krustan. Ch. 

 polyacantha är flerårig med nedtill avdöende, upptill under rik förgrening tillväxande 

 skottsystem. 



Mera sparsamt uppträder Chara ceratopJ/ylla- Xss. vanligen bildande från den 

 föregående assoc. isolerade bestånd på djupare vatten, i Storsävområdet ända till 75 

 cm. djup. Arten förhåller sig annuellt så tillvida som det spärrgreniga, buskliknande 

 skottet varje år förnyas från en i bleket rhizoidfixerad reservnäringsknöl (en nedre, 

 uppsvälld stjälkled), som övervintrar i blekebottneu och garanterar associationens 

 bestånd på en mera erosiv botten än den C/t. polyacantha-Ass. tål vid. Associationen 

 förekommer ren på stationer med en mindre ackumulativ (på gränsen till erosiv) 

 botten än Ch. polyac. och urskiljes lätt på sin vackra färgton i orange, sitt spridda, 

 styva buskliknande växsätt'^): i nordvästra Eisalabukten, nordöstra Storsävområdet 

 på gränsen till vårströmrännan, i Tungarus östra del med infallande vårströmmar, 



') Giires hål i en punsbottcn, utströmmar alltid stora kvantiteter sumpgas. Den i ni\rsumparna ofta 

 iakttagna kupolformiga upplyftningen av CAara-massorna torde delvis bero därav. 



2) Nomenklaturen efter MIGULA (1897). 



^) Ståndorten och växsättet påminner mycket om Najas marina i Fardumeträsk. 



