35 



under synvinkel av och graderas efter sin sedimentfångande förmåga. Liksom sump- 

 växterna i allmänhet är Scirpiis en sträckledad rhizomväxt med horizontellt förlöpande 

 rhizommattor, i följd av den täta förgreningen, ledenas tjocklek och relativa korthet 

 (högst 10 cm.) synnerligen tät och fast och i följd av rhizomtropismen även djup matta, 

 vars slamsamlande förmåga förhöjes av ett kort vertikalt gallerverk av äldre stråbaser 

 (jmfr figg. 1 o. 3, tavl. 5) ovantill och en tät rotfilt undertill. Jag återger ett brottstycke ur 

 en dagboksanteckning, den '-*'/, 1902, en studie av Storsäv: 



På ett djup av 35 — 38 cm. bildar Scirpus ea förvånande tät matta av grova (4,8 cm. 

 i omkr.) rhizom. Stakeu kan eudast med svårighet köras igenom, varför också framstaknin- 

 gen av askan går bekvämt; detta rhizomgolv vilar på 2 m. mäktiga blekemassor, varunder 

 staken stöter på hård botten, och har en tjocklek av 40—50 cm.; lyckas lossa en 2 m. 

 sammanhängande rhizomkedja. 



■VtiyvVVL^rvvL. 



^ 



• .vr- " 





i"^^' i f 



^ ^K ^' ^- - \ 



jir (-'• 



'^^- 





Wi>C' '^'h./If 



y 



txJbiJi. ][ 



"kl. 





Fig. 7. Vegetationsskiss ö">;er Storsäv; T-tecknen betyda Scirpus, de klöverbladsliknande Menyanthes; 



övriga beteckningar : se veget. -kartan '. 



Som nämnt är Seirpici laciisir is- Ass. i allmänhet placerad ytterst — åt det 

 öppna vattnet — i tillandningen och i kontakt med vårströmmarna och lyckas där vid 

 sig binda slam trots den relativt starka strömmen, under det att de andra helofytasso- 



