36 



ciationerna ha sitt optimum i de blekemassor, som uppkomma därbakom i virveln 

 mellan strömmens konkavsida, dit Scirjjus framtränger, och dess bakvatten'). 



Fig. 3, tavl. 6 visar Tungarns 

 ackumulationsområde, dess i träsket — 

 till venster — utlöpande del med Scir- 

 petum på (7(«rfl-banken, något upp- 

 blandad med Pliragmites, som ökas i 

 mängd och yppighet inåt — åt höger 

 på bilden — , där ock Cladium bildar 

 täta massor i tillväxt utåt (se även 

 fig. 3, tavl. 3). — Ackumalationsområ- 

 det i Esketräsk (fig. 3 tavl. 5) visar 

 samma följd: ytterst Seirpetum med 

 bågböjda vissnade fjorårsstrån, där- 

 innanför Caricetum Jiliformis, Cladietmn och Plirai/miteimn^). — Myrens största acku- 

 mulationsområde är "Storsäv" i nordvästra Storträsk (textfig. 7 o. tavl. 5). I bukten 

 II— III fig. 7 böi-jar Scirpus utanför ett strandbälte av PhragmUes och Carex filiformis och 

 fortlöper glest till närheten av udden IV, där den avtunnar och upphör för att på 



andra sidan udden uppträda 



SiU^ 



Fig. 9- Veget. -skiss över ackunuiiationsniis i norra Risala ! 

 Jmfr s. 38. • — lieteckningar : jnifr fig. 7 och veget. -kartan ! 



yppigt på CAarfl-massorna i sträc- 

 kan till VI, där assoc. är som 

 tätast och mast omfattande. Av 

 fig. 7 framgår dess placering i 

 zonföljden. Assoc.:s täthet är 

 störst inåt på gränsen till de an- 

 dra associationerna, där Chara- 

 banken är som mäktigast, glesnar 

 utåt sjön, där den med ökat djup 

 utanför den egentliga banken 

 upplösas i spridda strängar. Utan- 

 för udden VI uppträder den på 

 ett egendomligt sätt. C:a 30 m. 

 utanför den inre Scirpus-zonen, 

 här som bredast och yppigast, är 

 assoc. uppdelad i ett antal svagt 

 bågformiga strängar, utgörande 

 sydvästlig begränsning till infalls- 



') Betr. fördelningen av Seirpetum och Phra^rmitetnm i strömmande vatten (åar) gjordes den iakttagelsen 

 (nov. 1913) i Fundboän (Uppland) strax nedom utloppet ur sjön, att de bSda ass.ina alternerade med var- 

 andra i åkanterna, sä att Scirp. intog erosionspunkterna (svaga) och Pliragm. ackumulationspunkterna. I stri- 

 daste vattnet mitt i ån vid bron (c:a 150 m. från sjön) fanns endast Scirpus pä grunt vatten i lä av en blockan- 

 saraling. — Scirpus erbjuder med sitt horizontella i liizom- och vertikala strågallerverk en större, samnian- 

 hängande friktionsyta (fig. 8, till höger), som lättare åstadkommer bakvatten och sedimentfångning än Pliragmites 

 med dess vertikala och glesa galler, som mindre lätt gör lä i stritt vatten (fig, 8, till vänster). 



') F.sketräsks uttappning försiggick 1903. varmed västra delen torrlades under det att den lägre östra 

 med blekemassorna höll sig tillräckligt våt för att följande år kunna utbilda ännu en årgång strån, den sista. 

 Bleket har packat sig så, att rhizomen synas i ytan. Fotografien toiis d. V9 1905. 



