38 



Fig. 9 över ackiimulationsområdet i norra IJisala visar en annan placering 

 av Scirpetum: innanför formationen i övrigt, i liuvudsak en bland assoc. Cladium — 

 Phragmites, från Scirpus. — Ass. är skarpt skilld och ren, endast fläckvis med Plirag- 

 mifes (II) eller Cnrex filiformis (III — IV), och skilld från en tvär strand med antj'dan 

 till isskjutning endast av ett c:a 1 m. smalthåhe med P/nagmites (ill) och Cladium (III). 

 I nnanför den streckade linien 60 m. ut från formationen sträcker sig ett rev, som efter 

 träskets uttaj^pning visade sig vara en matta med tät textur av Scirpus-rhizon (fig. O, 

 tavl. Ö). Vid Clndhim-Phra(/7nifes-Ass.'.s S3'dspets var djupet 48 cm. till dess rhizom- 

 matta, i revets sydspets 60 cm. och därutanför 100 cm. till blekebottnen. Mitt på revet 

 fanns ett bestånd ^feni/ani//cs, 4 ra. dmtr., [lå 35 cm. djup. — Förklaringen till den 

 avvikande 'S'c/rjje/?nn-placeringen här torde vara denna. Hela norra och nordöstra (där 

 även smärre Scirpus-hestknd finnas) sidan av Kisala har förr intagits av ett m. 1. m. 

 sammanhängande Sc/rpction med insprängd Mcnyanthrx och ett Clad/efi(>n-hs.nd innan- 

 för, närmast land, varom vittnar den halvförmultnade iSV/rj9i/s-rhi/,ommattan, utanför 

 och omkring ackumulationsväsen. När assoc. :s-botten höjts upp mot vattenytan, ingick 

 den i regressiv facies dels i följd av nådd högsta nivå dels under inverkan av erosin 

 från sydkanten, vilket varade till tiden för omgivande myrars utdikning, då endast 

 det smala nuvarande, intill land belägna bandet återstod. Under förut skildrade om- 

 ständigheter — torrläggningar och regleringar i flodområdet, ökning av myrens bleke- 

 massor, minskning av vårflödena och höjt sommarvattenstånd — återinträdde hela for- 

 mationen i progressiv facies, varvid dock Cladium med sin större tilh'äxthastighet — 

 stor frörikedom och hastig rhizomväxt • — och även regenerativ Phragmites först intogo 

 rummet efter den närapå utgångna Seirpus-Åss., över vilken de vid imdersökningen 

 voro i framträngande på ett mellanlag av svämbleke och Charetum. Detta framträn- 

 gande utåt hindrades ej av det underbelägna rhizom- och torvlagret med dess djup 

 av 48 — 60 cm. (se ovan!) och ej heller inåt förrän Nc/r^^/.s-bandet med dess här blott 

 c:a 25 cm. djup belägna rotmatta nåddes. Här hindrades Cladium-rhr/.omeii (med 25 

 — 30 cm. normaldjup) i sia utbredning. Dessa arters rotmattor äro habituellt likartade 

 och utesluta därför varande på samma djup. Därav den skarpa gränsen. Carcrfilifnr- 

 mis och Menganthcs däremot med deras lösare, ytligt förlöpande rhizom kunna asso- 

 ciera sig med Scirpus. — Att under erosionsperioden företrädesvis formationen i nordöstra 

 Risala gick ut sig m. und. av ett par mindre bestånd förstås av den Klingeska lagen. Den 

 gradvis ökade verkan av densamma på nordsidan från väster till öster avläses även 

 dels däruti, att Scirpus-Ass. och även Menyanthes i de två östliga näsen visade över- 

 gång till dessas östsida. 



Ett annat slag av stationer, tydligen ogynnsammare för Scirpetum, äro tillfinnan- 

 des i träsken utanför ackumulationsområdena eller eljest på djupare vatten. Så- 

 lunda finnas glesa stråk med tunnsådd Scirpus vitanför Esketräsks norra och östra sidor; 

 vidare i Storträsk såsom öliknande bestånd: en Pliragmites-Ass. 50 X 100 m. med sträck- 

 ning i O — V och c:a 15o m. (inre gränsen) från träskets östra erosionsstrand. 1 om- 

 rådets yttre del var djupet lOO cm. till blekebottnen (115 cm på hård botten). Scirpus- 

 rhizomen iakttogos bilda en hård matta på bleket. Mellan assoc. och stranden på 70 

 cm. vattendjup upptogs bottenprov ur den här 100 cm. mäktiga gyttjan-torven, som 

 till sin undre och större del bestod av en P/ira(7TO;Yes-blekegyttja med därpå vilande 

 Scirpas-iory. Assoc. utgör den västliga framspringande delen av ett tidigare ackumu- 

 lationsområde, vars östliga del höjdes i raskare tempo och därefter eroderades, så att 

 på nämnda avstånd från stranden endast nämnda torvarter kvarstå. 



