43 



C. Phragmites (^IV — V, 5) Equisetum limosum (IV — V, 5) Potamogeton natans (III), 



(utan kransgrenar) ster. 



P. pusillus (IV) Sparganiuin minimum (II). 



C:a 10 cm. vatten på lös dy. 



B. Phragmites (IV— V, 5) Carex stricta (III— IV, 4) Menyauthes (III— IV, 4) 



Carex filiformis (III, å) Potamogeton graminens (II), Potamogeton natans (II — • 



fert. ster. III), ster. 



På en punkt stack Nijniphma upj) med sina blad (emersa!) Fukt. grad 10. 

 Fastare botten. 

 A. Cladium (V, 5) Phragmites (IV— V, 5) 



Stråantalet ungef. detsamma för de båda arterna. Phr. med sitt bladverk på 

 högre nivå gjorde dock det fysiognomiskt starkare intrycket; men på lägre nivå domi- 

 nerade Cladium med sina bladrosetter. 



Carex stricta (II) Carex filiformis (II). 



Båda rtiolerade och sjiensliga i följd av ljusbrist. 



Equisetum limosum (I) med kransgrenar och maximihöjd (^étiolering!) 



Mentha aquatica (III), maximihöjd. 



Den sistnämnda blommar på fläckar med glesare Cladium och bättre Carex stricta. 

 Fukt.-grad 9. Cladium-s,\idD täckte bottnen till c:a 50 cm. höjd. 



F. ö. finnes som nämnt assoc. n. överallt i myren m. 1. m. väl utbildad: i träsken 

 allt efter bottnens grad av ackumulation eller erosion och djup, i sankmyren beroende 

 av slätter. Utanför erosionsstränderna fins den endast i bottenstråk med en starkare 

 blekeanhopning', t. ex. i nordöstra Ilisalas små strandbukter, där ett högst 2 dm. tjockt 

 blekelager (sommarackumulation) på hård torv i någon mån förtagit verkningarna av 

 iserosion. Ex. på denna: ett Phragm. -rhizom med växriktning utåt träsket (åt SV) 

 var krökt i en skarp båge uppåt och veckat närmast strået men med sjietsen ännu 

 nere i bleket; den blottade rhizomdelen starkt rödbrun (an t. d. -"/g 1904, efter träskets 

 tappning samma höst). Likaså i nordnordöstra Storträsk i ett brett stråk utanför hela 

 erosionsstranden därst. med avvikning åt väster och med samtidigt ökat blekelager. 

 Österut blir stranden lägre och assoc. en smal strandremsa, som dock i oförminskad 

 frekvens fortsätter in över den låga träskbacken. Den förra breda sträckan markerar 

 ett gammalt ackumulationsområde, som efter nått backstadium eroderats under strand- 

 liniens tillbakagång. Phragm. höll sig dock kvar — ehuru regressiv — för att åter 

 repa sig (efter år 1882 — Stånga myrs utdikning). Den senare sträckan däremot, som 

 runt om viken fortsätter till Storsäv, var endast i erosionsstadiets början. — Stationen 

 i östra Storträsk är förut omtalad (s. 38) och skiljer sig från den nyssnämnda genom 

 en svagare ackumulation på de grundare ställena, varför assoc. är inskränkt till 70 ä 

 100 cm. djup och mycket gles (II). — I den grunda bukten i södra Storträsk ett rent 

 bestånd PJtragmitcs (III — IV, 4) på sandbotten med tunn blekepålagring, inemot stran- 

 den med undervegetation av Scirpus pahtstris (IV) och intill stranden Se. Taherncr- 

 monfani III — IV: glesa Phragm.-stråk av lägre kvalitet längre ut i träsket. Även buk- 

 terna i träskets S3-döstra del med m. 1. m. rena P/ofl*/»*. -bestånd med glesa utlöpare 

 ett stycke ut i träsket. Med det förut nämnda Phragm.-Scirpus beståndet i sydöstra 

 delen upphör assoc. på östra sidan för att åter och med större stj-rka uppträda i 

 Storsävsområdet. — Även på västra träsksidan fanns assoc: innanför en längs med 

 och c:a 10 m. ut från stranden gående, starkt vårsedimentfångande stenbarriär. Erosionen 



