50 



och långt sammanhängande. S^-stem med ända till 11 ledstycken i följd ha utprepa- 

 rerats. I sin centrifugala tillväxt och under upprepad, m. 1. m. tydlig gaffelgrening 

 kommer grensystemen av högre och lägre ordning att schematiskt utfylla sektorer med 

 60" il 90" vinklar, vilka ordnade till varandra under framväxt från en gemensam ut- 

 gångspunkt giva beståndet en avrundad kontur, särskilt utpräglad på högre och torrare 

 botten (t. ex. ett halvtorrt, tunnt blekeskikt på morän som i "Hagmyr"), där det fram- 

 träder mera isolerat och holmliknande med Cladium förtätad i den alltmer vidgade 

 omkretsen. Motsvarar tillförseln av svämprodukter inuti beståndet behovet för alstring 

 av minst normala mängden skott, så är holmen alltigenom tät och sammanväxer med 

 angränsande holmar till en större sammanhängande agmassa med rundbuktande kon- 

 turer, i vars botten de nivåkänsliga rhizomen ordna sig i skikt på skikt jämnsides med 

 pålagringen utifrån. I motsatt fall börjar beståndet glesna inuti, blir ihåligt, som en 

 ring tätare i periferien. 



•Skottutvecklingen är normalt 3-årig: i rhizomets omböjning till det veget.-florala 

 skottet utgår ur lågbladsveck ett eller två prepotenta (och dessutom högre upp några 

 svagare) rhizomstycken, som böja upp till vegetativa bladrosetter. Från deras låg- 

 bladsdel utgår ånyo samma antal utlöpare, som sluta i en stark lågbladsklädd spets, 

 om hösten ofta förlängd och omböjd till ett ur marken uppstickande, ortotropt st3'cke, 

 fixerat med några långa sugrötter. De vegetativa bladrosetterna innehålla 7—8 blad, 

 de yttre ända till 240 cm. långa. Genom den hopade massan av föregående, avdöda 

 bladgeneratiocer, som delvis stötta, stiga de nästan rakt upp, grågröna och läderartat 

 fasta. Men ungefär 1 m. öfver bottnen äro de tvärt omböjda med vinden, delvis 

 knäckta med en rämnad, brunvissnad köl. Först knäckas stråbladen och först stödje- 

 bladen för blomgrenarna, det nederstas just c:a 1 m. över marken. Brottet sker 

 strax över sliddelen, där slitningen är starkast. Bladet lägger sig vågrätt. De andra 

 bladen i agmassan följa så småningom efter och till sist bilda de vid denna höjd ett 

 tak av brunvissnade bladspetsar. Därunder på 40-50 cm. djup ligger den täta härvan 

 av fjorårsblad. 1 ett 20 cm. brett, ej packat fång med händerna, fanns vid summarisk 

 uppskattning c:a 100 blad; och så under detta skikt närmast blekebottnen ytterligare ett 

 packat lager, iin äldre generationer svartnande blad och bladlösa, liksom avhuggna 

 rosetthalsar på det första förmultningsstadiet. Ljuset är så gott som fullständigt ute- 

 stängdt därifrån. En på bottnen nedlagd aktinometer visade efter 5 min. exponering 

 knappast någon färgskiftning. Denna ljusbrist inuti Cladium-a ssociationen 

 förklarar dess genomgående saknad av bottenvegetation. Ej en 

 mossa, ej en Chara, blott mögelsvampar påträffas där. (Jöres ett hål genom massan, 

 slår en unken mögellukt tillmötes. T det skildrade, överväldigande rena beståndet gavs 

 dock spår av en helt olikartad växtlighet. På enstaka punkter genomsattes massan av 

 stjälkar, tillhörande Lysimachia vulgaris, Lythrum Saliearia och Thalictrum flavum. 

 Nedtill äro de av en röd färgton (Lythrum ljusröd, Lysimachia mörkröd, Thalictrum 

 rödbrun) och med glest ställda lågblad, men i nivå med det mellersta detritusskiktet 

 (eller närmare bestämt 40 cm. över bottnen för Lythrum, 50 cm. för Lysimachia) bli 

 de gröna, samtidigt som örtblad äro utvecklade. Vidare anträffas enstaka, långskaftade 

 Peucedanum-hlad som nätverk mellan agbladen samt ett och annat slankt ScuteUaria 

 galericulata- individ med några blå blommor högt upp. Nära jämnhöjd med Cladium- 

 topjjarna gör en o. annan Peucedanum-ilocV eller en röd Lythrum-spira färgavbrott, 

 medan T/mZ/cfcum-fruktklasarna nära ansluta sig till agmassans monotont grå- 



