51 



bruna färgton. De nämnda sumpväxternas uppträdande i agen, deras starka etiolering 

 och distinkta u[)i)delning på ett assimilerande, grönt ovanparti ocli ett undre av enbart 

 exponerande bet\delse utgjorde en vacker tillpassning och en frappant illustration till 

 de extrema ljusförhållandena i en (iad/um-Ass. av högsta valör. 



I medeltal funuos 7 ;i 8 florala skott på 1 m-, ett uväatat litet antal, som dock 

 förklaras därav att på synnerligen drivande botten — stark blekepäsvämning — den 

 ovan beskrivna skottutvecklingen undergår en förskjutning åt vegetativt håll, d. v. s. 

 skottutvecklingen blir 4-årig. 



I en öppning i beståndet uära "Storränneln" sågs en Rhamnus Frangula-hwske, 

 som höjde sig 50 cm. över agtopparna. Från rothalsen utgick på blekeytan en båg- 

 böjd, rikt adventivrotförsedd gren med uppåtböjd, skottalstrande sjiets. Stammen vi- 

 sade 20 årsringar och hade busken troligen fått fast fot på det vid upprensnin<ren av 

 "Storränneln" omkr. år 1882 uppkastade bleket. Runt om busken uppträdde Lysinia- 

 chia (Il -Illj. Eu utlöpare utpreparerades till en längd av 3 m.— Utanför associatio- 

 nens mera kompakta och sammanhängande huvuddel fanns mindre, holmliknande pri- 

 märpartier (uj)]ikomna ur frösådd) och liksom föregripande huvudbeståndets genom 

 rhizomtillväxt siikra progression för att så småningom införlivas därmed. 



Till ovanstående beskrivning av en Cladium-Ass. under optimala betingelser kan fogas 

 några andra från träskens ackumulationer, t. ex. Esketräsks med det förut omnämnda 

 Phragmitcs-hestkndet, i hvilket Cladinm inträngt och utgör undervegetation (IV), 

 oberörd av beskuggningen. Blandassoc. omgives av starrsamhällen {Carex strida och 

 C.fiiiformis), som tydligen ej fördrogo beskuggningen i blandassoc. — tunnsådda 

 étiolerade individ av båda visade det (jmfr f. ö. s. 42)'). Från tre sidor omgavs biand- 

 beståndet f. ö. av Cladhini (V). — De inre delarna av Storsäv utfyllas av täta agbe- 

 stånd, buktande ut mot Phragmites- och Scirpus-hzXiexxdk I Risala ackumulation var 

 erövringen redan gjord. Likaså dominerar associationen i Tangarns ackumulation. 

 C/arfmm-banken utmed sydöstra sidan (tavl. 6, fig. 4) var ytterst delvis uppriven dels 

 genom upphävning av rhizommattan vid stigande vårvatten, dels genom åverkan vid 

 fisket. Följande observation gjordes d. Vt 1906. En del ur C/iarrt-blekemassan frigjorda 

 och nu fritt i vattnet nedhängande rothårstäckta sidorötter fiiretedde i stället för 

 den normalt sneda nedåtriktningen en negativt geotropisk krökning, vars ändamålsen- 

 lighet kunde ligga i dessa grenrötters upjifångning av sjunkande, uppslammat bleke. 

 Samma fenomen iakttogs hos Myrica gale på motsatta träsksidan. 



Ehizommattan håller sig på 10—30 cm. djup och går ut över öppet vatten endast 

 med en CAara-blekebank som underlag. I anslutning till resonnemanget om djup- 

 gränsen för Seirpus och Phragmites bestämmes den även här av växttypen: rosettypen 

 utan någon över vattnet exponerande stamdel som den senare eller den förras förmåga 

 av tillpasning för vattenliv. Cladium Marisens röjer en mycket liten plasticitet vid 

 miljöförändring. Bladen (med ett utpräglat vaxöverdrag) slå längre ifrån vatten. Trots 

 vissa xerofila drag i sin anatomi (vaxöverdrag, tjock kutikala och djupt insänkta klyv- 

 öppningar), är den känslig för avtagande bottenfuktighet. Sommaren 1905, året efter 

 Risalas torrläggning, varigenom grund vattennivån även öster därom sänktes något, 

 iakttogs (ant d. Vg) hos Cladium i inmyren vid Bjerges (S om Storträsk, avtappat samma 

 höst) avtagande fertilitet: ett mindre antal fert. skott per ytenhet. De kvarstående fjor- 



1) Diff. g,"^ mellan vattentcmp. i och utanliir ett C/aof/um-bestäiid (jmfr s. 6) är en mätare på dettas 

 fcirmäga att utestänga solljuset. 



