^l 



årsstjälkarna voro både talrikare och högre. Och somtnarea 190G, då gruadvattnet i 

 myrens östra del sjunkit c:a 20 cm. i följd av Storträsks avtappning, antecknades, att 

 Cladium i trakten av Tungarn började sin blomning (i:sta hanstadiet) redan den 11 

 juli. Denna var således 1 månad framflyttad! Det motsatta förhållandet ägde rum 

 under vattenuppdämningen sommaren 1902, då arten kom i blomning först den 21 aug., 

 således 10 dagar för sent. — I avdikade myrar håller sig visserligen agen länge kvar, 

 men dess genomgående sterilitet och lågvuxenhet visar, att den är på upphällningen. 



Isens inverkan på en tät Cladium-Kss. är obetydlig, dels emedan den i 

 det längsta motstår isbeläggning dels i följd av det skydd, massan av detritus utgör, 

 vartill kommer rhizommattans fasthet. Endast om åverkan sker utifrån — genom is- 

 skjutning — på ett bestånds utkanter, kan skada uppkomma, vilket bäst iakttogs på 

 de ofta mycket skamfilade Cia<imm-ruggarna utmed träskkanterna. 



Slåtterns inverkan är betydande. Använd endast som nödfoder har agen 

 i stället på Gottland kommit till nytta som taktäcknings medel och som stackbottnar 

 ute i myren, och för dess skördande har rentav en tradition utbildat sig. Enligt upp- 

 gift av en Fåröbonde håller sig med mindre lappningar ett agtak i 80 år. Vatten av- 

 fallet är gott och motståndet mot röta större än hos ett vanligt halmtak, vilket torde 

 sammanhänga med växtens betydande halt av garvsyreämnen, som tillsaramans med en 

 fast anatomisk byggnad ock är den sannolika förklaringen till dess ytterst långsamma 

 humifiering, torvens lätta urskiljande och distinkta lagring. — På den tiden agen var 

 av värde (priset var ända till 5 kr. häcken), togs vid skördningen hänsyn till vad 

 den av erfarenhet ansågs tåla för att ej gå ut sig, d. v. s. regeln var att den ej slogs 

 oftare än vait 3:dje a vart 5:te år, även om man på högre belägna myrsträckor ordent- 

 ligt höll efter den för att få fram "den finare starren" av större fodervärde. 

 Ofta framträdde skillnaden mellan ett stycke, som brukade slås, och ett oslaget mycket 

 skarp, sammanfallande med skiftesgränsen: å ena sidan en blandassoc. med dominerande 

 Cladium, å den andra ursprungligen samma assoc. men med dominerande Carcx strida. 

 I den förra förekommer dessutom Myrica såsom ytterligare bevis för icke-slåtter men 

 saknas i den senare. — Av övriga talrika observationer kan dessutom anföras följande. 

 Den "/t 1906 (jmfr ovan!) voro i ett föregående år slaget C/ff(/(um-bestånd nära myr- 

 kanten N om Tungarn stråna visserligen uppkomna, men lägre och spensligare än i 

 oslagna bestånd och ännu ej i blomning med und. av några individ, som voro i l:sta 

 honstadiet. Sammanställt med ovan anförda fenologiska data kan således sägas: 

 grundv. -nivåns ett år förut inträffade sänkning med ungefär 20 cm. gör blomningen 

 ungefär 1 månad för tidig, samtidigt verkande slätter gör den några dagar för sen 

 (således månaden förkortad med dessa dagar). 



Den tidigare blomningen som följd av partiell dränering är helt visst att uppfatta 

 som en temperaturfråga: en torrare marks snabbare uppvärmning än en våtares och 

 kardinalpunktens för blomningen tidigare uppnående'). Slåttern däremot medför ett 

 bestämt deficit i växtens näringskonto och blomningens försenande eller t. o. m. 

 upphörande. — Slåtterns inverkan består även uti en upprensning av bestån- 

 det, varigenom bottnen lägges i dagen och isbildning inträffar lättare inuti 

 detsamma med åverkan av rhizomspetsarna. Slåttern och isen samverka således 

 till associationens försvagande, vartill kommer faran för uttorkning om sommaren, i 



') Artens värmeberoende framgår därav, att med tiiselistreck d. 'Vi 1914 centimeterindelade blad 

 i Upps. Bot. Trädgårds C/ad(«;n-beständ d. Vs ej visade någon tillväxt, di\ redan d. ^'A t. ex. Care.v stricta och 

 Phragmites visade stark tillväxt (jmfr s. 5). 



