54 



fig. 9 och i Storsäv. Största djup är 35 cm. På svämbleke i och invid "Storränneln" 

 (Storträsk — Risala) förekommer den som begynnelse-Ass., ren eller åtföljd av C filif Yppi- 

 gast förefanns den i smärre, igenväxande gölar, vanligen i anslutning till C. stricta-Ass., 

 (som då ej fullt slutit sig). Assoc. följer utvecklingen, ehuru försvagad — lägre och 

 småbladigare — , in i träskbackestadiet. 



Artens sammanträffande med C filiformis i ackumulationsområdena är ej någon 

 tillfällighet. Den spridningsbiologiska orsaken är den först verksamma: båda arternas 

 frukter lätta och med långvarig eller obegränsad {Menyanihcs) flytförmåga. Deras fuk- 

 tighetsbehov delvis sammanfallande (dock större för Menyanthes). Detsammma gäller 

 växsättet: hastigt växande, långa rhizom. Här gör sig dock en viktig skillnad gäl- 

 lande; den sistnämnda artens stora regenerationsförmåga) som kommer arten till nytta 

 vid inträffande rhizomskada, och den rhizomens egenhet att utgöra långa samman- 

 hängande, alltigenom levande och vattenledande stammar, som rotade med sin bakre 

 del, kunna flottera och alltjämt tillväxa med den främre delen, även om rotskada där 

 inträffat. Detta förklarar, att assoc. kan visa hög kvalitet även på bränningseroderade 

 lokaler, t. ex. i östra Storträsks erosionsstrand, strax S om Storsäv, där den i det 

 längsta ligger ut över vattnet, baktill fästad i den alltmer borteroderade strandtorven- 

 Särdeles tydligt framträdde dess förhållande vid erosion i Roma myr (d. "/, 1906). I 

 Svartträsks starkt eroderade (troligen is-) och splittrade nordöstra del med Menyanthcs- 

 Ass. flotterade meterlånga rhizom, fixerade i upprivna, dyartade torvstråk mellan höga 

 träskbackpartier. Assoc, vari fanns även strödda Carex -s- tr ic t a-tnv or. hade ett friskt 

 utseende, till skillnad från inblandad C filiformis med spolierade bladrosetter. I de 

 höga kantpartierna saknades den på denna sida; på den lägre väst-läsidan däremot, med 

 låga 67admm-ruggar, flotterade rhizomen ut ifrån den där ej borteroderade Ciadium- 

 torven. Endast i södra delen fanns assoc. ute i själva träsket med dess botten av 

 mörkbrun torvdy. Norra kanten var en hög och inskuren erosionsstrand utan kant- 

 vegetation. Från träskets södra sida utmed den västra samt norrut till den östra 

 kunde således avläsas en jämnt tilltagande erosionsgradient med ett jämnt avtagande 



Menyanthetum. I genetiskt av- 



/^ ^.-^ seende är redan framhållet, huru 



^ r V / -J begynnelseassociationen ofta är 



' ''^-' förbunden med Carex filiformis. 



Båda äro för sin första utveck- 

 ling beroende av en lös, erosions- 

 skyddad botten. Därefter gå de 

 skilda vägar, ('arc.i sfricta till- 

 kommer vanligen. Vid markens 

 höjning därmed, begynnande ero- 

 sion och slätter försvinner C. filif., 

 men i skydd av C. stricta-iViVoma. 

 håller sig Menyanthes, regressiv 

 först vid nått backstadium. När 

 därefter rhizomer börja blottläggas och flottera — vilket medför andra arters död — 

 företer ej sällan Menyanthes en kort uppblomstring, innan vid fortskridande torverosion 

 rhizomen komma att alldeles lossna från substratet. Vid blottläggningen bli de näm- 

 ligen starkt gröna och öka den assimilerande ytan, varigenom dess normala liv såsom 

 sumpväxt för en kort tid återtages. — Menyanthes såsom slamsamlare åskådliggöres 



Fis 



