30 



ver vattenytan, bildande större och mindre holmar. Den 

 första af dessa från norr räknadt, är, som redan blifvit 

 nämndt, Björnö. Näst derefter kommer Rågsäcken, en 

 mindre, långsträckt och teml. hög holme, belägen mellan 

 Almö-Lindö och Björnö samt skild från den sednare ge- 

 nom ett helt smalt och mycket grundt sund. Den är 

 glest beväxt med barrträd och Amentaceer och eger flera 

 anmärkningsvärda växtarter att uppvisa. — På andra 

 sidan om Lindösundet jch, såsom redan sagdt, omgif- 

 vande södra delen af Almö-Lindö, uppskjuter åsen i Sto- 

 ra och Lilla Skärplingen, Skåpholmen och Slora Sand- 

 skär. De trånga mellanrummen mellan nu nämnda fem 

 holmar är uppfylldt af sandreflar och grund. Stora Skärp- 

 lingen är rund och hög, samt be växt med barrskog. 

 Lilla Skärplingen och Stora Sandskär^ äro helt små och 

 låga samt likaledes skogbeväxta. Skåpholmen åter, hvil- 

 ken ligger tvärs för Almö-Lindös • södra udde , är en hög 

 och långsträckt sandås, helt och hållet kal utom sjelfva 

 kammen, på hvilken står en rad af ensamma lönnar. 

 Holmen får härigenom pä afstånd ett egft utseende. — 

 Söder om Skåpholmen sänker sig åsen äter under vatt- 

 net för att nLirmare Ridö höja sig i Lilla Sandskär, 

 Fl alen, Sölskär, Högholmen och Högholmsskär m. fl. 

 af hvilka dock endast de båda första ligga inom Wester- 

 åstrakten och tillhöra den andra eller vcstra ögruppen. 



Medelpunkten i denna grupp intages af Jhdö. Den- 

 na ö är så stor. att den i fordna dagar jemte omkring- 

 Jiggande holmar utgjort en egen kapellförsamling. Den 

 har oregelbunden, aflång form med största längden i 

 vester och öster. Dess norra stränder sköljas af We- 

 steråsfjärden, de östra skyddas af Aggarö, Kedö m. fi. 

 mot Granfjärden, de södra bilda norra begränsningen till 

 den s. k. Lillsjön, en af holmar och skär afstängd del 

 af Mälaren — och mot de vestra bryta sig Blackens af 

 en snart sagdt otalig mängd utanför liggande holmar sön- 

 dersplittrade vugor. Grunden består lör det mesta af 

 öfver- och underleror, på nordvestra och vestra sidorna 

 af krosslensgrus, på den östra gneissklippor. En stor 



