32 



med lager af krosslensgrus på sluttningarne särdeles den 

 vestra och åkerleror afsatta i dälderna. Öns topogra- 

 phiska beskaffenhet och vegetation öfverensstämma j med 

 RidöSj hvartill komma många ur den gamla förfallna träd- 

 gården vid Aggarö gård flyktade arter. De sista holmar- 

 ne i vestra gruppen äro Lilla Aggarö och Bjuggliolmen, 

 båda belägna på helt kort afstånd från den föregåendes 

 östra strand. De bestå af gneiss och krosslensgrus och 

 beklädas af barrskog. 



Utanför Aggaröarne utbreder sig i söder och syd- 

 ost en af Mälarens största sammanhängande vattenspeglar, 

 den ofta nämnda Granfjärden. Mot norr öppnar sig det 

 bredaste af de många sund, förmedelst hviika sistnämnde 

 fjärd sammaL hänger med Westeråsfjärden och hvarigenom 

 äfven segelleden till Westerås går. Sundets vestra strand 

 bildas af Aggaröarne och nyssnämnda holmar vid Ridöns 

 nordöstra ända, dess östra åter af sydvestligaste delen 

 af Kärrbo socken, som skjuter ut i en udde, innan stran- 

 den svänger af ät öster för att utgöra norra begräns- 

 ningen för Angsöviken. Omedelbart utanför udden och 

 med densamma vid lågt vatten sammanhängande genom 

 sank mark och vassbankar, ligger den första holmen 

 i östra gruppen, hvilken bär det besynnerliga namnet 

 Kalfven. Det är en hög sandkulle ända till spetsen in- 

 höljd i barrskog. Den ligger ensam för sig i denna 

 grupp; först vid ingången till Angsöfjärden , anträlTas så- 

 som en framskjuten förpost den enstaka Skarpan. Den- 

 na holme utgöres af en enda långsträckt gneissmassa med 

 höga och branta, här och der otillgängliga stränder. På 

 vestra sidan stupar berget alldeles lodrätt ner i Granfjär- 

 den, hvars hela öppna vattenmassa vräker sig mot detta 

 bålverk. Vågorna hafva också på flera ställen gräft sig 

 smala klyftor djupt in i berget. Den östra sidan sluttar 

 långsammare. Närmare vattnet gapa här alnsvida hori- 

 zontala klyftor eller, om man så vill, grottor mot den 

 besökande, hviika sträcka sig flera alnar in mellan gneiss- 

 lagren och hvarest enligt gammal sägen sjöröfvare haft 

 sina gömslen och tillhåll. Skarpan är delvis skogbeväxt, 



