> 



33 



men oågon rik vegetation förmå de nakna eller raed 

 tunn inullskorpa betäckta hällarna icke att framalstra. — 

 1 nordost och på teinl. afstånd från Skarpan uppskjuta 

 öfver Ängsöfjärdens vattenspegel helt nära hvarandra tre 

 holmar, af hvilka den största kallas Stora Skollerö, den 

 dernäst och medelstora, Lindholmen, särat den minsta 

 Ulla Skollerö. Alla tre bestå för det mesta af gneiss- 

 klippor och äro beväxta med barrskog. Deras vegetation 

 är torftig. — I sydost från Skarpan ligga den betydliga 

 Fagerön och ännu mera östligt Hallingen, skiljande Angsö- 

 fjärden från den del af Granfjärden, som öppnar sig inåt 

 Strengnässunden. Båda utgöras af skogkrönta gneissklip- 

 por, hvilka ofta resa sig nära lodrätt ur vattnet och äro 

 leiul ofruktbara. Likväl hafva båda hvar sin uteslutande 

 dem tillhörig art. På södra sidan af Fagerö finnas mäk- 

 tiga granitlager med nordlig strykning och i midten ut- 

 breda sig vidsträckta kärr och sumpmarker. — Rätt i 

 öster från Skarpan och skild derifrån genom Ängsöfjär- 

 dens hela bredd ligger Ängsö, den största af alla till 

 Westeråstrakten hörande Mälareöar och jemte Fagerö och 

 Hallingen samt en mängd omkringliggande smärre holmar 

 utgörande en egen socken. Dess östra strand sköljes af 

 Oxfjärden, i norr skiljes den genom det smala Spånsuti- 

 det från fasta landet. Rådande bergarten är här som 

 annorstädes gneiss, som uppskjuter i låga åsar med syd- 

 ostlig strykning. På dessas sluttningar hafva spridda bäd- 

 dar af krosstensgrus och rullstenssand aflagrat sig; i däl- 

 derna ligga djupa lager af sandblandade öfver- och under- 

 leror. Vid Ryssbo anträffas granit och hornbleode. — 

 Närmast omkring de båda godsen Ängsö och Kurö — hvil- 

 ket i fordna dagar genom ett smalt, numera igenvalladt 

 sund varit skildt från det förra — ligga vidsträckta par- 

 ker med yppig lundvegetation, men för öfrigt är ön föga 

 bördig och dess växtlighet liknar mera fasta landets slätt- 

 bygds. Dock möta här flera mera östliga arter. — 

 Framför Ängsö, särdeles uppåt Kungsåraviken, äro en mängd 

 smärre holmar och skär kringströdda , hvilka heta Kalj- 

 holmen, Rödholmen, Högholmen, Markskär o s. v. Som- 



5 



