tillstötande sidlaiidla marken Ii idens IriparlUa, Surcisa 

 pralensis, Gentiana AmareUa, lingulata; Pedicidaris pa- 

 luslris, Ranunculus acris, Flanunida: CallJia paluslris, 

 Cardamine pralensis, Peplis Porlida, Epdobium monla- 

 num, paluslre, Salix cinerea, Juncus conglomeralas, effusns, 

 alpinus, compressus; Eriophorum arguslilolium, Carex 

 flava, panicea, dislicha, vulpina, dioica; Poa pralensis, 

 Irivialis; Agroslis canina, vidgaris. Bergspringorna hysa 

 Convallaria Polygonalwn, Polypodium vulgäre, Dryopleris ; 

 Cyslopleris fragilis, Woodsia ilvensis, Asplenium Tricho- 

 manes och seplenlrionale. I beleshagarne och i skogs- 

 brynet anträffas Cirsium paluslre, Ajuga pyramidalis, Acer 

 plalanoides, Rhamnus Fvangula, Ånemone nemorosa, Ge- 

 ranium sylvalicum, Viola sylvalica, Agrimonia Eupaloria, 

 Alchemilla vulgaris, Polenldla replans, Geum urbanum, 

 Lalhyrus pralensis, Trifoliimi hybridum, agrar ium, 7non- 

 lanum, pralense, Rumex Acelosa, domesticus, crispns; 

 Quercus Robiir; Salix penlandra, nigricans; Equiselum 

 sylvalicum, arvense, limosum; Carex muricala; Calama- 

 grostis arundinacea, 3Ielampyrum pralense, Epilobium 

 anguslifolium , Pyrola rolundifolia, media, minor; Salix 

 aurila, caprea; Populus Iremnla; Belula alba. glulinosa, 

 Corylus Avellana, Convallaria majalis, Carex pallescens, 

 canescens, vesicaria; Lycopodium complanalum. I barr- 

 skogens skugga dölja sig Trienlalis europcea, Oxalis Ace- 

 losella. Melampyrum sylvalicum^ Arenaria Irinervia, Pyrola 

 secunda, chlorantha, Majanlhemum bijolium, Polypodimn 

 Pliegopleris , Lycopodium annolinum, Luzula pilosa. De 

 vidsträckta skogskärren slutligen (det s. k, Ölins kärr) 

 hafva att uppvisa Bidens cernua, Meayanlhes Irijoliala , 

 Ulricularia inlertnedia, minor; Drosera rolundifolia, An- 

 dromeda polifolia , Ledum paluslre, Alnus glulinosa, in- 

 cana; Juncus fdiformis, Calla paluslris, Sparganium mi- 

 nimum, Eriophorum gracile, vaginalum; Carex fdiformis, 

 irrigua, leporina, slelhdala. 



Djeknebergen fortsätta sig, såsom redan blifvit nämndt, 

 norrut längs efter Svartån genom S.t Ilians och Skerikes 

 socknar, h vilken sednare för det mesta upptages af låga 



