18 



A. ALLMAN BOTANIK. 



Om vi lägga ett linfrö, hvars längdgenomskärning synes 8 gån- 

 ger förstorad i tig. 37, i fuktig jord, så sväller det, delen / förlänges 

 småningom och nedtränger med sin nedre spets i jorden, hvaremot 

 fröets upptill befintliga delar d och c höjas öfver marken och, sedan 

 fröskalen a och b spruckit sönder, utveckla sig till form af tvenne små 

 blad. Inom några få dagar har sålunda en ung planta uppkonnnit, 

 fig. "o8, hos hvilken vi kunna urskilja rot, stam och blad. Vidare 



se vi en mellan de sistnämnda be- 

 Fig. 37. Fig. 38. fintlig knopp, c, som vid vidare till- 



växt förlänger stammen, utvecklar 

 nya blad och slutligen alstrar blom- 

 ma, hvarefter frukten utbildas; 

 och nu tyckes all vidare utveckling 

 vara förbi. 



Vi hafva härmed antydt livilka 

 växtens hufvudorganer äro samt fun- 

 nit, att de redan finnas förutbildade 

 i fröet. Vidare se vi, att växtens 

 utveckling företrädesvis eger rum i 

 en enda rigtning, genom hvilken vi 

 kunna tänka oss en linie dragen 

 under namn af växtens axel, så 

 att de växtdelar, som åt sidorna af- 

 lägsna sig från denna hufvudaxel, 

 t. ex. bladen, måste betecknas såsom 

 biaxlar eller sidoorganer. 

 Hufvudförenjålet för morfologien blifver följaktligen att betrakta 

 rotens, stammens, bladets, blommans och fruktens utveckling, 

 form och byggnad. 

 2-2 Men hos ett ganska stort antal växter står den nu uppgifna ut- 



vecklingsgängen med dertill hörande bildningar för ingen del att finna. 

 Mänga af dem bestå blott af fullkomligt enstaka, ofta mikroskopiskt 

 små, i vattnet fritt simmande celler; andra af celler, som äro radade 

 intill hvarandra i form af enkla eller sammanväfda trådar, hvaremot 

 andra växter åter bestå af endast en bladartad eller skorplik skifva. 

 Att skilja mellan rot, stam och blad kommer vid alla dessa icke i fråga. 

 Ytterligare träffa vi andra, som väl ega de sistnämnda organerna, men 

 hvarken utveckla blonnnor eller mogna någon frukt. 



På grund häraf åtskiljas växterna i tvenne hufvudafdelningar: full- 

 komligare växter, som alstra blonnnor och derföre kallas tydligt 

 blommande eller Fanorogamer, samt ofullkomliga växter, hos hvilka 

 blomdelar antingen alldeles icke eller endast i ofullkomlig grad före- 

 komma, hvarför de kallas otydligt blommande eller Krypto- 

 gamer. 

 23 De fullkomligare växterna utgöra den .ojemförligt större och an- 



senligare delen af växtverlden; genom sin skönhet och sina produkter 

 tillfredsställa de bäst både värt öga och våra behof. Derföre skola vi 

 i det närmast följande inskränka oss till fanerogamernas mor- 

 fologi. Men äfven kryptogamerna utmärka sig för så många 



