II. ORGAN LAKA. 



19 



märkvärdiga och för insigten i licla växtlifvet så vigtiga omständigheter, 

 att vi vid de särskilda växtfamiljernas beskrifning skola meddela det 

 nödvändigaste älven häraf. 



I allmänhet torde böra anmärkas att de allraflesta kryptogamer, 

 nemligen svamj/ar, alger och lafvar, bestå af endast cellväf, och derför 

 benämnas cellväxter, hvaremot de högre kryptogamerna, nämligen 

 mossor, fräken. lummer och ormbunkar, jemte cellväf äfven innehålla 

 kärl likasom fanerogamerna och med dessa sammanfattas under be- 

 nänniingen k ä r 1 v ä x t e r. 



Latom oss äfven till andra fanerogama växter utsträcka det akt- 2i 

 gifvande pa fröets utveckling, som vi (§ 21) börjat med linfröet. För 

 detta ändamål lägga vi en böna i vatten och låta henne svälla tilldess 

 hennes grodd framskjuter, hvarpå vi nedsätta henne i jorden. Inom få 

 dagar har en ung i)lanta, fig. 39, utvecklats; bönan synes klufven i 



tvä hälfter, a och b, frän hvilka roten sänkt sig nedät och redan skju- 

 tit sidogrenar, dd. Äfven stammen har betydligt tilltagit i längd och 

 på vissa afständ fatt ofullkomliga blad, //", under det att öfverst full- 

 komligai-e, ffh, hålla pä att utveckla sig. En litet äldre planta, fig. 40, 

 visar dessa samma blad, cd, fullt utbildade och mellan dem knoppen e. 

 Nedom dem sitta, i form af två tjocka och köttiga flikar, ab, som hålla 

 pä att vissna, bönans ursprungliga hälfter, de såkallade hjertbladen. 

 Större delen fanerogama växter öfverensstämmer i fröets utveck- 

 ling med ofvanstaende skildring, sä att de begge fröhälfterna i form af 

 hjertblad uppträda såsom de första bladen pä den unga plantans stam. 

 Hos många växter, t. ex. eken, lyftas emellertid icke hjertbladen ui^p 

 ofvan jord; hos andra vissna de snart och affalla, och hos ännu andra 

 antaga de samma färg och egenskaper som stammens öfriga blad, frän 

 hvilka de likväl alltid skilja sig till formen. 



